ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5136/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 

                розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року 
      у адміністративній справі № 280/5136/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області та Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, - 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про визнанняпротиправними та скасування прийнятих Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 27.06.2019 року податкових повідомлень-рішень: №1759-5707-0821, яким визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 8232,76 грн; №1760-5707-0821, яким визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 8232,76 грн; №1761-5707-0821, яким визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 8232,76 грн., та сформованої 02.10.2019 року податкової вимоги  №72553-57, якою позивача повідомлено, що станом на 01.10.2019 сума податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб становить 8232,76 грн.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем по справі з підстав не врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не правильної встановлених обставин та помилкового застосування до спірних правовідносин норм матеріального права і не застосування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.09.2018 року по справі № 814/1005/16, що  у сукупності призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення по суті спору у цій справі, яке просить скасувати та прийняти нову постанову про задоволення його вимог у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення проти неї, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної кваліфікації, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані позивачем у цій справі податкові повідомлення-рішення від 27.06.2019 року: №1759-5707-0821, яким визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 8232,76 грн; №1760-5707-0821, яким визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 8232,76 грн; №1761-5707-0821, яким визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 8232,76 грн. - були сформовані Головним управлінням ДПС у Запорізькій області та податкова вимога  №72553-57 від 02.10.2019 року, якою позивача повідомлено, що станом на 01.10.2019 сума податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб становить 8232,76 грн. були винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області внаслідок нарахування земельного податку на  підставі    даних Державного земельного кадастру (п.    286.1 ст.    286 Податкового кодексу) про укладені 05.05.2015 між Давидівською сільською радою Якимівського району Запорізької області та фізичною особою ОСОБА_1 трьох договорів оренди землі строком дії на 15 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою:
- щодо земельної ділянки кадастровий номер 2320381200:04:001:0007 загальною площею 7,5591 га, відповідно до якого позивачу передано у строкове платне користування земельну ділянку на території Давидівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 
- щодо земельної ділянки кадастровий номер 2320381200:06:003:0001 загальною площею 10,1521 га, відповідно до якого позивачу передано у строкове платне користування земельну ділянку на території Давидівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 
- та щодо земельної ділянки кадастровий номер 2320381200:04:004:0001 загальною площею 9,9277 га, відповідно до якого позивачу передано у строкове платне користування земельну ділянку на території Давидівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції встановив, що право оренди земельних ділянок фізичної особи ОСОБА_1 за вказаними договорами було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.07.2015 за №10574944, №10574180 та №10574667, і як орендар, відповідно до умов вищезазначених договорів оренди землі зобов`язався вносити орендну плату згідно рішення Давидівської сільської ради Якимівського району Запорізької області від 26.01.2015 №20/5 у грошовій формі у визначеному розмірі, що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 
Вказані земельні ділянки в оренду позивач прийняв 30.07.2015 відповідно до Актів приймання передачі об`єкта оренди, а вже  17.09.2015 ОСОБА_1 зареєстрував юридичну особу ФГ "Вовчанське-Агро", і як засновник Статуту ФГ "Вовчанське-Агро" передав право користування орендованими ним земельними ділянками фермерському господарству, що  підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як вбачається з матеріалів справи, орендна плату за вказані земельні ділянкиу сплачувало Фермерське господарство "Вовчанське-Агро", і заборгованість за минулі періоди відсутня. За 2019 рік податкова декларація з плати за землю, у якій задекларувано грошове зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки з кадастровими номерами 2320381200:04:001:0007, 2320381200:04:004:0001 та 2320381200:04:004:0001 - подавало також ФГ "Вовчанське-Агро". Грошове зобов`язання з орендної плати за період з грудня 2018 року по серпень 2019 року також щомісячно в повному обсязі сплачувалося ФГ "Вовчанське-Агро", що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень.
Незважаючи на вищенаведені факти, суд першої інстанції спираючись на положення статей 125, 126 Земельного кодексу України, статтей 16, 21 Закону України "Про оренду землі", підпункти 9.1.10 пункту 9.1 статті 9,  підпункти 14.1.73. 14.1.136. 14.1.147. пункту 14.1 статті 14, пункт 269.1 статті 269, пункти 288.1- 288.3 статті 288 Податкового кодексу України, дійшов висновку, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності має сплачуватися саме позивачем, оскільки використання земельних ділянок через створене ним ФГ "Вовчанське-Арго" не змінює статусу позивача як орендаря земельних ділянок та не звільняє його від визначеного чинним законодавством обов`язку сплачувати орендну плату за земельні ділянки відповідно до укладених ним договорів оренди землі.
На підтвердження своєї позиції суд першої інстанції  послався на правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 28.08.2018 №808/3798/16, від 13.09.19 у справі № 120/4362/18-а, від 12.02.19 № 822/3241/15, від 19.06.2018 по справі №804/16045/15, що у сукупності на думку суду першої інстанції свідчить про відсутність правових підставі для задоволення вимог позивача та скасування оскаржуваних ним податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.
Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції у цій справі стосовно правомірності визначення відповідачем грошового зобов`язання з орендної плати за 2019 рік оскаржуваними позивачем податковими повідомленнями-рішеннями та надіслання на адресу позивача податкової вимоги про наявність у нього станом на 01.10.2019 суми податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 8232,76 грн., судова колегія виходить із того, що об`єктом плати за землю в розглянутих правовідносинах є земельна ділянка, фактично надана в оренду фізичній особі ОСОБА_1 з метою створення фермерського господарства, а майнові права на вказану земельну ділянку передані позивачем до складеного капіталу фермерського господарства "Вовчанське-Арго", яке реалізуючи права землекористувача протягом 2015-2019 рр. виконує обов`язок декларування, обрахування та внесення плати за земельні ділянки з кадастровими номерами 2320381200:04:001:0007, 2320381200:04:004:0001 та 2320381200:04:004:0001, що не викликало заперечень з боку контролюючого органу і це підтверджується фактом прийняття контролюючим органом декларацій з плати за землю ФГ "Вовчанське-Арго" за 2015-2019 роки.
Відповідачем по справі не заперечується факт самостійного декларування податкових зобов`язань з плати за вказані вище земельні ділянки саме ФГ «Вовчанське-Арго» як за попередні роки так і за 2019 рік, однак, відповідач вважає, що сплату має здійснити суб`єкт відповідних правовідносин, а саме - ОСОБА_1 . 
Проте, в розглянутому спорі ні відповідач по справі ні суд першої інстанції не взяли до уваги, що орендар передав право користування земельними ділянками створеній ним юридичній особі - ФГ "Вовчанське-Арго", реалізуючи таким чином форму підприємницької діяльності, а контролюючий орган не оскаржує права фермерського господарства як землекористувача, який  самостійно декларує та сплачує оренду плату за спірні земельні ділянки, у тому числі і за 2019 рік, з огляду на що,  оскаржувані позивачем у цій справі податкові повідомлення - рішення призводять до подвійного оподаткування, що є недопустимим.
Помилковість висновків суду першої інстанції у цій справі на думку колегії суддів пов`язано з тим, що договір оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами 2320381200:04:001:0007, 2320381200:04:004:0001 та 2320381200:04:004:0001 був укладений саме з фізичною особою ОСОБА_1 який в подальшому став засновником фермерського господарства. Проте, в даному випадку слід брати до уваги, що чинне в минулому й чинне на сьогодні законодавство України передбачає необхідність одержання засновником земельної ділянки, як обов`язкової умови для створення СФГ та набуття ним правосуб`єктності як юридичної особи, а отримання земельних ділянок, якими в подальшому стало користуватися ФГ, відбулося до його створення, що і пояснює оформлення відповідних документів на земельні ділянку на ім`я фізичної особи ОСОБА_1 . Виходячи з того, що право користування земельними ділянками позивачу було надано саме з метою створення фермерського господарства, судова колегія вважає, що передачі  до ФГ прав та обов`язків користувача земельними ділянками, від позивача не вимагається укладення додаткової угоди, оскільки такий перехід відбувається в силу закону.
Згідно зі    статтями 269 та    270 Податкового кодексу платниками земельного податку є, зокрема, власники земельних ділянок та    землекористувачі, а    об`єктами оподаткування    - земельні ділянки, які перебувають у    власності або    користуванні. Тобто стосовно земельного податку з    числа можливих землекористувачів його сплачують тільки постійні землекористувачі, а    не    ті, які отримали земельну ділянку на    правах оренди. Оскільки зазначені вище спірні земельні ділянки були отримані фермерським господарством від  фізичної особи, яка його заснувала, та  включені до    податкової декларації ФГ "Вовчанське-Арго" з обчислення і внесенням останнім плати за землю у встановлений податковим законодавством строк,  у контролюючого органу відсутні правові підстави для повторного визначення податкового зобов`язання з орендної плати  за 2019 рік на одні і ті ж об`єкти оподаткування - земельні ділянки з кадастровими номерами 2320381200:04:001:0007, 2320381200:04:004:0001 та 2320381200:04:004:0001, які за твердженням контролюючого органу окрім фермерського господарства також повинен ще сплатити  і позивач.
При цьому, колегія суддів окремо наголошує, що відносини оподаткування не регулюються на засадах угоди, дані відносини регулюються засобами владних приписів з боку держави шляхом прийняття законодавчих норм. Не дивлячись на те, що договора оренди землі були укладені між  Давидівською сільською радою Якимівського району Запорізької області та фізичною особою ОСОБА_1 і сплата орендної плати за землю є умовою цих договорів, орендна плата є податком за користування землею, тому в даному спірному випадку з урахуванням того, що об`єктом плати за землю є земельна ділянка, надана в оренду з метою створення фермерського господарства - платником земельного податку відповідно до вимог ст.270 Податкового кодексу є саме постійний землекористувач (фермерське господарство), а    не    та особа ( ОСОБА_1 ), яка отримала земельні ділянки на    правах оренди з метою створення фермерського господарства.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу позивача та скасувати рішення суду першої інстанції з підстав його незаконності та необгрунтованості
Керуючись ст.ст.238, 242, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 
           Рішення Запорізького окружного административного суду від 17 січня 2020 року - скасувати та задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 у повному обсязі.
          Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 27.06.2019 р.: №1759-5707-0821 про визначення грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 8232,76 грн.; №1760-5707-0821 про визначення грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 8232,76 грн.; №1761-5707-0821 про визначення грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 8232,76 грн.
Визнати протиправною та скасувати сформовану Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкову вимогу від 02.10.2019 року №72553-57, якою ОСОБА_1 повідомлено по наявність податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб станом на 01.10.2019 року у сумі 8232,76 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 1921, 90 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області  (код ЄДРПОУ 39396146) та Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ 43143945)  у солідарному порядку.
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов