ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/1385/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 р. у справі №160/1385/20
за позовом ОСОБА_1 
до  приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича,
треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами» , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович,
про визнання протиправною та скасування постанови, -
встановив:
Позивачка звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу Київської області - Говорова Павла Володимировича ВП №60488412 від 04.11.2019 року;
- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на користь позивачки  судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на надання правничої допомоги 600,00 грн.
Суд першої інстанції позов задовольнив, виходячи з того, що право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а тому згідно із п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ мав бути повернутий  стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, що є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального права з ігноруванням позиції Верховного Суду в аналогічних справах.
Зокрема, зазначає в апеляційній скарзі, що приватний виконавець до відкриття виконавчого провадження не має обов`язку встановлювати місце проживання боржника.
Разом з тим, виконавче провадження відкрито за адресою, зазначеною у заяві стягувача, що знаходиться в межах виконавчого округу, в якому здійснює свою діяльність відповідач.
Крім того, зазначає, що приватний виконавець має право відкрити виконавче провадження не лише за зареєстрованою адресою проживання, але і за місцем перебування боржника.
Посилається на судову практику Верховного Суду, а саме: ухвалу від 25.01.2019 року по справі № 511/1342/17, постанову  від 13.03.2019 року у справі № 668/7175/15-ц.
Вказує також, що відкриттям виконавчого провадження жодних прав боржника не порушено, а тому відсутність порушеного права чи інтересу особи суб`єктом владних повноважень в межах виконавчого провадження є самостійною окремою підставою для відмови у позові.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
До судового засідання учасники процесу, повідомлені належним чином про місце, дату і час розгляду справи, не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та не спростовано сторонами, що 04.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60488412 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., за №5469 від 20.09.2019 року про стягнення з позивача  коштів у сумі 5 649,66 грн.
У постанові про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2019 року зазначено, що адреса проживання боржника: АДРЕСА_1 .  
Судом встановлено, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Також встановлено, що позивачка  працює та отримує дохід у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», що знаходиться за адресою: 51925, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське (Дніпродзержинськ), вул. Соборна, буд. 18-Б.
Суд першої інстанції виходив з того, що місце проживання та місце роботи боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Говоров П.В. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні №60488412 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Отже, у даному випадку приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого останнім зроблено не було.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2019 року були відсутні правові підстави для її прийняття.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
За змістом приписів п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 23 Закону №1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 ст. 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону №1403-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з ч. 3 ст. 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Частиною 2 ст. 24 Закону №1403-VIII перебачено, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII).
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII).
Аналіз зазначених норм Закону дає підстави вважати, що основним документом, відомості якого мають бути використані приватним виконавцем під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, є виконавчий документ. Саме адреса, зазначена у виконавчому документі і є підставою для визначення місця проживання боржника. 
Такою адресою у виконавчому написі нотаріусу Остапенко Є.М. , вчиненому про стягнення з позивача боргу, сканкопія якого наявна серед документів виконавчого провадження № 60488412 в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (https://asvpweb.minjust.gov.ua), є АДРЕСА_2,. Всі інші відомості, які має право зазначити стягувач у заяві про примусове виконання рішення, мають факультативний характер.
Доводи апеляційної скарги щодо правомірності відкриття виконавчого провадження суперечать вищевказаним нормам Закону України «Про виконавче провадження». Посилання на судову практику є недоречним, оскільки правові висновки висловлені Верховним Судом за інших фактичних обставин.
Щодо відсутності порушеного права позивача, колегія суддів зазначає, що відкриття виконавчого провадження не за адресою проживання позивача перешкоджає реалізації прав, передбачених ст. 19  Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, боржник вправі розраховувати, що виконавче провадження буде здійснюватися неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі, у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст. 18 Закону).
Крім того, така позиція відповідача по суті зводиться до того, що виконавче провадження може бути відкрито за будь-якою адресою, зазначеною стягувачем (а можливо і недобросовісно), що зводить нанівець положення Закону щодо визначення виконавчого округу.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування рішення суду.
Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 315, 316, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 р. у справі 160/1385/20 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови складений 30.06.2020 року.

Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко