Справа № 159/2663/20  Провадження №33/802/660/20 	Головуючий у 1 інстанції:Невар О. В. 	
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Вергуна Т.С., захисника Величко Г.В., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 10 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого на посаді молодшого інспектора ДУ «Маневицька ВК №42», притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
ОСОБА_2   притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 29 травня 2020 року, біля 22 год. 31 хвилини, на 382 км + 400 м автодороги Київ-Ковель-Ягодин (М 07), керував автомобілем „ВАЗ 2109”, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції відмовився пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства. Зазначає те, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки суддею місцевого суду порушено право на захист, він звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, однак воно було залишено поза увагою. Також вказує, що в основу винуватості покладені неналежні докази, він транспортним засобом не керував. Просить поновити пропущений строк, оскільки вважає його пропущеним з поважних причин, скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції, копію постанови отримав 18.08.2020, а апеляційну скаргу подав 25.08.2020 в межах десятиденного строку, тому строк апеляційного оскарження постанови необхідно поновити, так як він пропущений із поважних причин.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, суддя приходить до наступного висновку.
В матеріалах справи наявні клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, зокрема, від 26.06.2020 та 10.08.2020 у зв`язку із поганим самопочуттям та посиланням на карантинні заходи (а.с.17, 28), від 15.07.2020 у зв`язку із перебуванням у лікарні, саме з 15.07.2020 (а.с.21), від 03.08.2020 через неповідомлення і перебування на службі (а.с. 25). 
З огляду на те, що на розгляд справи в апеляційний суд ОСОБА_2 не з`явився, кількість відкладеннь в суді першої інстанції, суддя приходить до висновку, що сам по собі факт розгляду справи за відсутності скаржника не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Таким чином, суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, зокрема останній належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. 
Згідно з протоколом, ОСОБА_2 було роз`яснено при складенні протоколу права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, і останній скористався своїм правом відмовитися отримувати протокол і ознайомлюватися з його змістом.
Факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.4), постановою про накладення адміністративного стягнення (а.с.3), іншими матеріалами справи. Підстав в апеляційного суду ставити під сумнів пояснення вказаних свідків немає, не наведені такі обгрунтовані підстави і в самій апеляції.
Також, відеозаписом з бодікамер поліцейських підтверджується факт вчинення скаржником правопорушення, зокрема і підставність зупинки транспортного засобу, та керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 .
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчиненого правопорушення, суддя знаходить доводи ОСОБА_2 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, безпідставними.
У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Суддя суду першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП врахував характер правопорушення, дані про особу винного, які наявні в матеріалах справи, інші обставини справи, а тому призначив порушнику безальтернативне адміністративне стягнення саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, з чим повністю погоджується і апеляційний суд, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови судді Маневицького районного суду Волинської області від 10 серпня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 10 серпня 2020 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Волинського апеляційного суду         О.М.Клок