Справа № 756/16271/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8327/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Майбоженко А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 липня 2020 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                    Кибукевич О.Є.
                                 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Радченко Вікторії Юріївни, подану в інтересах Акціонерного товариства «Правекс Банк», на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Майбоженко А.М., у цивільній справі № 756/16271/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Правекс Банк», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни про усунення перешкод у здійсненні права на спадкування, визнання іпотечного договору недійсним,-
 
                                     УСТАНОВИВ:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Правекс Банк», ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової І.В. про усунення перешкод у здійсненні права на спадкування, визнання іпотечного договору недійсним. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 , власником іншої частки якої, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 11 грудня 1997 року, є її брат - ОСОБА_2 . З метою оформлення спадщини, вона звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадкування у зв`язку з тим, що з Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на всю квартиру накладено обтяження на підставі, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Правекс Банк», договору іпотеки № 895-009/08Ф від 25 вересня 2008 року, при цьому в договорі іпотеки власником усієї квартири зазначено лише ОСОБА_2 . Враховуючи той факт, що власниками вказаної квартири були в рівних долях ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , договір іпотеки слід вважати таким, що укладено з порушенням норм чинного законодавства. З урахуванням викладеного, просила усунути перешкоди у здійсненні нею права на спадкування за законом, шляхом визнання недійсним договору іпотеки № 895-009/08Ф від 25 вересня 2008 року.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року задоволено частково позов ОСОБА_1 . 
Визнано недійсним договір іпотеки № 895-009/08Ф від 25 вересня 2008 року, що укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк» в частині передачі в іпотеку 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,06 травня 2020 року адвокат Радченко В.Ю., яка діє від імені та в інтересах АТ «Правекс Банк», подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову,якою відмовити в задоволені позовних вимог. Посилалася на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що 25 вересня 2008 року між АКБ «Правекс Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 895-009/08Ф, а також договір іпотеки № 895-009/08Ф, за умовами якого ОСОБА_2 передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . На підтвердження права власності ОСОБА_2 надав банку Свідоцтво про право власності від 11 грудня 1997 року на дану квартиру, в якому єдиним власником вказаного нерухомого майна зазначено ОСОБА_2 . Крім того, приватним нотаріусом КМНО Антиповою І.В., при посвідчені оспорюваного договору, було досліджено оригінал вказаного свідоцтва. Також нотаріусом було посвідчено заяву ОСОБА_2 від 25 вересня 2008 року, в якій останній підтверджує, що належна йому квартира є особистою приватною власністю, а осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності немає. У вказаній заяві ОСОБА_2 свідчить, що внаслідок підписання договору іпотеки не порушуються права та законні інтереси осіб, яких він зобов`язаний утримувати за законом чи договором. Зазначає, що надана позивачем копія Свідоцтва про право власності на вказану квартиру належним чином не завірена, а тому, встановити яким шляхом воно отримане не є можливим. Даний доказ взагалі не мав братися до уваги судом. При цьому, судом не надано оцінку Свідоцтву про право власності та іншим доказам, наданих приватним нотаріусом для підтвердження позиції АТ «Правекс Банк».  Звертає увагу, що згідно довідки-характеристики Київського міського БТІ від 23 вересня 2008 року № 1372711 вбачається, що квартира належить лише ОСОБА_2 . Враховуючи вимоги ЗУ «Про нотаріат» та ЦК України, спірний договір іпотеки був укладений з дотриманням вимог законодавства. Отже, посилання суду на те, що квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є доведеною обставиною та спростовується документами, в тому числі нотаріально посвідченими, що містяться в матеріалах справи. 
Правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подачу відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористалися.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», яке змінило свою організаційно-правову форму на АТ «Правекс Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 895-009/08Ф, за умовами якого банк надав позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті для споживчих цілей, у розмірі 100 000,00 дол. США, строком до 25 вересня 2018 року зі сплатою 14,99 % річних (том 1, а. с. 90-97). 
Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов`язань по вказаному кредитному договору, між сторонами було укладено договір іпотеки № 895-009/08Ф, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Антиповою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 5634, за умовами якого, ОСОБА_2 передав АКБ «Правекс-Банк» в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 . При цьому, згідно п. 1.3 договору іпотеки, право власності на квартиру за ОСОБА_4 встановлено на підставі Свідоцтва про право власності на житло, від 11 грудня 1997 року, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського р-ну м. Києва, на підставі розпорядження № 999 від 11 грудня 1997 року та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 09 січня 1998 року в реєстровій книзі за № 1089. 
На підставі вказаного договору іпотеки, приватним нотаріусом КМНО Антиповою І.В. накладено заборону відчуження квартири до припинення договору іпотеки, яка була зареєстрована приватним нотаріусом в реєстрі за № 5635 (том 1, а. с. 83-89). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, серія НОМЕР_1 (том 1, а. с. 6). 
06 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (том 1, а. с. 143). 
Того ж дня ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (том 1, а. с. 143 (зворот)).
Під час оформлення спадщини ОСОБА_1 дізналася, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, приватним нотаріусом Антиповою І.В. було накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , підставою реєстрації обтяження зазначено договір іпотеки № 895-009/08Ф від 25 вересня 2008 року, іпотекодавцем вказано лише ОСОБА_2 , іпотекодержателем - АКБ «Правекс-Банк» (том 1, а. с. 13). 
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнав недійсним договір іпотеки № 895-009/08Ф від 25 вересня 2008 року, що укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк» в частині передачі в іпотеку 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд неправильно застосував норми матеріального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Недодержання вказаних вимог є підставою для визнання правочину недійсним (ч. 1 ст. 215 ЦК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. 
У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. 
Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.       
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.
Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на житло від 11 грудня 1997 року, яке міститься в матеріалах спадкової справи №128/2017, квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_6 в рівних долях (копію засвідчено державним нотаріусом з оригіналу 06 лютого 2017 року) (том 1, а. с. 152 (зворот) - 153). 
Відповідно до інформаційної довідки КП Київської міської ради Київського міського БТІ від 27 лютого 2017 року вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, 1/2 частина кв . АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 11 грудня 1997 року, розпорядження № 999, зареєстрованого в Бюро 09 січня 1998 року, за реєстровим № 1089, в реєстровій книзі 711-61 (том 1, а.с. 156).
Також, згідно відповіді на запит Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року, Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 25 липня 2019 року повідомило, що згідно з даними реєстрових книг КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (згідно прав. док.) (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 11 грудня 1997 року, розпорядження № 999, зареєстровано в Бюро 09 січня 1998 року (том. 1, а. с. 159).
На запит Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року, Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації надало копії документів з приватизаційної справи, щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 (том 1, а. с. 173-177). З наданих документів убачається, що у заяві від 05 грудня 1997 року ОСОБА_3 просив оформити передачу в приватну власність квартири, уповноваженим власником при цьому визначено ОСОБА_3 , згоду на приватизацію отримано від ОСОБА_2 (том 1, а. с. 175). Згідно наданої копії витягу з розпорядження органу приватизації від 11 грудня 1997 року, було вирішено передати вказану квартиру в спільну сумісну власність гр. ОСОБА_5 , та членам його сім`ї: ОСОБА_6 (том 1, а. с. 174).
З довідки Форми 3 від 28 листопада 1997 року, виданої ОСОБА_3 , вбачається, що станом на момент видачі даної довідки у квартирі проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ( том 1, а. с. 176). 
Відтак, квартира АДРЕСА_1 була приватизована на ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та перебувала у їх спільній сумісній власності.
Відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що на момент укладення оспорюваного договору іпотеки вказана квартира перебувала у власності лише ОСОБА_2 , або ОСОБА_3 , як співвласник майна, надавав нотаріально засвідчену згоду на передачу вказаної квартири в іпотеку. Також не було надано доказів того, що ОСОБА_2 для передачі в іпотеку своєї частки квартири виділив її в натурі та зареєстрував право власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.
Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників на укладення договору іпотеки позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном.
Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до ч. 4 ст. 369, ст. 215 ЦК України надає іншому зі співвласників право оспорити договір з підстав його недійсності.
Також, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 430/1281/14-ц (провадження № 61-43510сво18), якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому. 
Враховуючи викладене, у ОСОБА_2 були відсутні повноваження на укладення оспорюваного договору іпотеки в цілому. 
Відтак, договір іпотеки № 895-009/08Ф від 25 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та АКТ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», є недійсним в цілому, оскільки укладений з порушенням вимог закону, без отримання згоди іншого співвласника ОСОБА_3 , розмір ідеальних часток спільного майна, переданого в іпотеку, не визначений.  
При цьому колегія суддів відхиляє посилання представника АТ «Правекс Банк», на ту обставину, що приватним нотаріусом КМНО Антиповою І.В., при посвідчені оспорюваного договору, було досліджено оригінал свідоцтва про право власності на квартиру та посвідчено заяву ОСОБА_2 від 25 вересня 2008 року, в якій останній підтверджував, що належна йому квартира є його особистою приватною власністю, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та є свідченням того, що нотаріусу були подані документи, зміст яких не відповідав дійсності.
Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що надана позивачем копія Свідоцтва про право власності на вказану квартиру належним чином не завірена, з матеріалів справи неможливо встановити яким шляхом воно отримано, оскільки в суді досліджувалися матеріали приватизаційної справи.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визнання недійсним всього договору іпотеки № 895-009/08Ф від 25 вересня 2008 року. 
При цьому,  відповідно до положень ст. 367 ЦПК країни суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що регулюють здійснення права спільної сумісної власності, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги.
Таким чином, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно, з урахуванням ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, в порядку вирішення питання про розподіл судових витрат з АТ «Правекс Банк», ОСОБА_2 та приватного нотаріуса КМНО Антипової І.В. на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню по 234,93 грн. з кожного судового збору за подання позовної заяви.
 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-
   
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Радченко Вікторії Юріївни, подану в інтересах Акціонерного товариства «Правекс Банк», залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Правекс Банк», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни про усунення перешкод у здійсненні права на спадкування, визнання іпотечного договору недійсним задовольнити.
Визнати недійсним договір іпотеки № 895-009/08Ф від 25 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним товариством «Правекс-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Правекс Банк».
Стягнути з Акціонерного товариства «Правекс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 234,93 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 234,93 грн.
Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 234,93 грн.
 
Дані про учасників справи: 
ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Акціонерне товариство «Правекс Банк», місце знаходження: м. Київ, Кловський узвіз, 9/2, ЄДРПОУ 14360920.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, місце знаходження: м. Київ, вул. Московська, 5/2-Б, оф. 67
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 20 липня 2020 року
Суддя-доповідач
Судді