ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/994/19                                            Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                              Леонтович А.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від   06 травня 2019 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 06 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «С» від 18.09.2018 №0010514001про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 17 000 грн.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним, оскільки відповідач дійшов помилкових висновків про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства у сфері обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Позивач стверджує, що у своїй господарській діяльності здійснює реалізацію виключно тих алкогольних напоїв, що позначені марками акцизного податку.
Водночас відсутність марки акцизного податку на пляшці лікеру «Baileys», що було встановлено у ході перевірки, обумовлено тим, що у кафе, де здійснювалась перевірка, відбувається реалізація алкогольних напоїв на розлив, що передбачає відкриття пляшок з пошкодженням та/або повним зняттям акцизних марок встановленого зразка.
При цьому позивач звертає увагу, що чинним законодавством не встановлено обов`язку суб`єкта господарювання зберігати пошкоджені марки акцизного податку у місцях реалізації алкогольних напоїв на розлив або забезпечувати збереження їх залишків на відповідних пляшках.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від   06 травня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «С» від 18.09.2018 №0010514001 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 17 000 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
15 червня 2020 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду Головним управління ДПС у Київській області подано клопотання про бажання брати участь у судовому засідання.
Надаючи оцінку зазначеному вище клопотанню колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу та подане клопотання, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про проведення розгляду апеляційної за участю представника відповідача у відкритому судовому засіданні та апеляційний розгляд проводити в порядку письмово провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що 25 грудня 2006 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис за номером 23530000000014357(а.с. 33-34).
14 лютого 2018 року Головним управлінням ДФС у Київській області позивачеві видана ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АА №029723 (а.с. 35).
30 серпня 2018 року Головним управлінням ДФС у Київській області проведено фактичну перевірку кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Результати перевірки оформлені актом про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції від 31.08.2018 №409/10-36-40/2942403313, у якому відображений висновок про порушення ФОП ОСОБА_1 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від19.12.1995№481/95-ВР.
Як вбачається з описової частини акта перевірки, виявлене порушення статті 11 вказаного закону   контролюючий орган пов`язує з виявленням у ході перевірки кафе пляшки лікеру «Baileys», виробництва «K&A Baileys&CoDublin» Ірландія, місткістю 1,0 л, міцністю 17% об., по ціні 1300,00 грн., що маркована пошкодженою маркою акцизного податку, у зв`язку з чим неможливо встановити реквізити марки, наявність яких передбачена вимогами абзацу 7 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251.
Не погоджуючись з висновками акта перевірки, ФОП ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запереченнями на акт перевірки від 31.08.2018 №409/10-36-40/2942403313 (а.с. 12-14).
За результатами розгляду заперечень Головне управління ДФС у Київській області листом від 19.09.2018 №4284/Н/10-36-40-00-10 повідомило позивача про те, що висновки акта перевірки від 31.08.2018 №409/10-36-40/2942403313 залишено без змін, а заперечення без задоволення.
Розглянувши матеріали перевірки, оформлені актом від31.08.2018 №409/10-36-40/2942403313, Головним управлінням ДФС у Київській області було прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення від 18.09.2018 №0010514001, яким на позивача на підставі абзацу 16 частини 2       статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР       накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до Державної фіскальної служби зі скаргою від 27.09.2018, в якій просив повністю скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.09.2018 №0010514001.
Державна фіскальна служба України рішенням від 26.11.2018 №18471/Н/99-99-11-03-01-25 залишила без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від18.09.2018 №0010514001, а скаргу позивача - без задоволення.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо нормативно - правового регулювання правовідносин, які склались між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995,алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.
За визначенням, наведеним у підпункті14.1.107пункту14.1статті14 ПК України,марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Згідно із пунктом226.2статті226 ПК України,наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.
Відповідно до пункту 226.1 статті 226 ПК України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб     марка акцизного податку       розривалася       під час відкупорювання (розкривання) товару.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251       затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі       Положення №1251).
Пунктом 20 Положення №1251 (тут і далі       у редакції, чинній на момент проведення перевірки) передбачено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.
Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.
Відповідно до пунктів 21-22 Положення №1251, для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання.
Марки наклеюються на пляшку П- чи Г-подібним способом через горловину.
У разі реалізації напоїв в упаковках (типу "TetraPak") марки наклеюються по осі упаковки на верхній площині.
Отже, усі алкогольні напої маркуються марками акцизного податку у такий спосіб, щоб під час відкупорювання (розкривання) марки акцизного податку розривались (пошкоджувались).
Пунктом 20 Положення №1251 передбачено, що вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:
- пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;
- наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);
- пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;
- відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.
Відповідно до пункту 226.11 статті 226 Податкового кодексу України,ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.
Відповідно до пункту 228.9 статті      228 Податкового кодексу України, відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.
Спеціальним законом, що визначає перелік правопорушень у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів є Закон України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Згідно із статтею 17 вказаного Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень, у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою       статті 11 цього Закону.
На підставі вище зазначеного колегія суддів заначає, що зберігання та реалізація алкогольних напоїв за наявності марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством розповсюджується на не відкорковані напої, а на продаж повної (всієї) пляшки або іншої тари з алкогольним напоєм. Натомість, у разі реалізації у закладах алкогольних напоїв на розлив чинним законодавством не вимагається наявності марки акцизного податку на такій пляшці або іншій тарі.
Закон не покладає на платників податку обов`язку зберігати розірвані марки акцизного податку після відкупорювання (розкривання) товару, адже відкривання відповідної пляшки або іншої тари для реалізації алкогольних напоїв на розлив виключає збереження марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 18.05.2018 у справі № 804/4921/17.
Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні перевірки контролюючим органом встановлено факт зберігання      пляшки лікеру «Baileys» 1,0 л., 17 % об., виробництва «K&A Baileys&CoDublin», Ірландія без марки акцизного податку встановленого зразка.
Щодо посилання позивача проти оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що пошкодження марки акцизного податку на плішці лікеру, що було встановлено у ході перевірки, обумовлено тим, що у кафе, де здійснювалась перевірка, відбувається реалізація алкогольних напоїв на розлив, що передбачає відкриття пляшок з пошкодженням та/або повним зняттям акцизних марок встановленого зразка, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з наданих пояснень позивачем встановлено, що пляшка лікеру «Baileys» 1,0 л., 17 % об., на момент перевірки була відкоркована, перебувала в реалізації, тобто продавалась порціями (на розлив) та у ній вже не було 80 мл, які реалізовано до перевірки, що підтверджується чеком №1 від 23.05.2018 (а.с.30).
На підтвердження придбання алкогольної продукції позивачем надано суду видаткову накладну №Б-00002252 від 28.02.2018 та товаротранспортну накладну №Б-00002252 від 28.02.2018 (а.с.27, 28-29).
З наявних в матеріалах справи фотокопій виявленої пляшки алкогольного напою судом встановлено, що пляшка лікеру «Baileys» 1,0 л., 17 % об., є відкритою, тобто на момент перевірки знаходилась у реалізації, оскільки пляшка є неповною, на горлечку пляшки наявні залишки пошкодженої марки акцизного податку (а.с.57-58).
Наведене свідчить, що пляшка лікеру «Baileys» 1,0 л., 17 % об. була відкоркована під час продажу алкогольного напою в кафе на розлив.
При цьому, контролюючим органом не надано доказів того, що лікер «Baileys» 1,0 л., 17 % об. призначався для продажу саме у пляшці, а не знаходився на реалізації на розлив.
Враховуючи, що реалізація пляшки лікеру «Baileys» здійснювалась позивачем на розлив (порціями), а також беручи до уваги, що позивачем були надані первинні документи, що підтверджують походження алкогольного напою, наявність на відповідній тарі залишків марки акцизного податку підтверджується матеріалами перевірки та не заперечується відповідачем, висновок контролюючого органу про реалізацію позивачем алкогольних напоїв, що не марковані марками акцизного податку встановленого зразка, є необґрунтованим.
За таких обставин податкове повідомлення-рішення від 18.09.2018 №0010514001 є протиправним та підлягає скасуванню.
Аналізуючи обставини справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність факту зберігання з метою подальшої реалізації в кафе позивача пляшки лікеру «Baileys» 1,0 л., 17 % об., виробництва «K&A Baileys&CoDublin», Ірландія без марки акцизного податку встановленого зразка та відповідно неправомірність застосування з цих підстав фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.
З урахуванням викладеного, податкове повідомлення-рішення від 18.09.2018 №0010514001 є протиправним та підлягає скасуванню.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.
Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.      
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від   06 травня 2019 року - без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк          
          
Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,

                                                                                          М.І. Кобаль