Постанова
Іменем України
(додаткова)
 
05 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 487/6893/15-ц
провадження № 61-14064св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Кузнєцова В. О.,
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                 Тітова М. Ю.  
 
учасники справи:
позивач - прокурор міста Миколаєва,
відповідачі: Миколаївська міська рада, ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву заступника прокурора Миколаївської області про повернення надмірно сплаченого судового зборуу справі за позовом прокурора міста Миколаєва до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та покладення обов`язку з повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою  прокуратури Миколаївської області на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Лисенка П. П.,               Галущенка О. І., Серебрякової Т. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2015 року прокурор міста Миколаєва звернуся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та покладення обов`язку з повернення земельної ділянки.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Миколаївської міської ради                             від 25 березня 2009 року № 35/42 товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївбудпроект» (далі - ТОВ «Миколаївбудпроект») надано дозвіл для складання проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 39 542 кв. м, з метою надання її в оренду строком                                   на 10 років, для обслуговування придбаного майна на АДРЕСА_1 . Ділянка підлягала комерційному використанню названим товариством, і призначалася для обслуговування придбаного ним майна за вказаною адресою.
У подальшому Миколаївська міська рада пунктом 23 та підпунктом 23.1. (який є складовою частиною названого пункту) розділу 4 свого рішення від 04 вересня 2009 року № 36/61 затвердила проект землеустрою, щодо земельної ділянки на АДРЕСА_2 , площею 1 000 кв. м, яка є складовою названої вище земельної ділянки, змінивши її цільове призначення та віднісши до земель житлової забудови, й надала її у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд.
На підставі цього рішення, 03 грудня 2009 року ОСОБА_1 одержав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 140184, згідно якого він став власником земельної ділянки за названою адресою.
Посилаючись на те, що земельна ділянка отримана ОСОБА_1 з порушеннями чинного земельного та водного законодавств, оскільки розташована у прибережній захисній смузі Бузького лиману і відноситься до земель водного фонду з обмеженою сферою використання, прокурор міста Миколаєва просив:
- визнати поважними причини пропуску позовної давності та поновити строк на звернення з даним позовом до суду, оскільки наявність зазначених порушень виявлено лише в квітні 2015 року під час проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства в діяльності Миколаївської міської ради;
- визнати незаконним та скасувати пункти 23, 23.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 04 вересня 2009 року № 36/61, якими затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1 000 кв. м, нормативною грошовою оцінкою 390 600,00 грн за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект» з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 ;
- визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 140184, виданий ОСОБА_1 та скасувати його державну реєстрацію;
- зобов`язати ОСОБА_1 повернути Миколаївській міській раді земельну ділянку площею 1 000 кв. м, розташовану на АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 4810136300 12:004:0016.
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 15 жовтня 
2015 року позов задоволено; визнано причини пропуску строку для звернення до суду із позовом поважними та поновлено строк позовної давності; визнано незаконними та скасовано пункти 23, 23.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 04 вересня 2009 року № 36/61, якими затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею                     1 000 кв. м, нормативною грошовою оцінкою 390 600,00 грн за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект» з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування земель житлової забудови та господарських споруд на АДРЕСА_2 ; визнано недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт серії ЯИ № 140184 від 03 грудня 2009, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 03 грудня                 2009 року за № 010949702137; зобов`язано ОСОБА_1 повернути Миколаївській міській раді земельну ділянку площею 1 000 кв. м на АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 4810136300:12:004:0016; стягнуто з Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 1 218,00 грн (по 609,00 грн з кожного).
Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково; рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня              2015 року в частині вирішення вимоги прокурора міста Миколаєва про витребування земельної ділянки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено прокурору міста Миколаєва у вимозі до ОСОБА_1 про покладення на нього обов`язку повернути Миколаївській міській раді земельну ділянку площею 1 000 кв.м, розташовану по АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 4810136300 12:004:0016; в іншій частині рішення залишено без змін. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 У травні 2016 року заступник прокурора Миколаївської області звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) з касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року.
Ухвалою ВССУ від 26 травня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року; відстрочено сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.
Ухвалою ВССУ від 10 жовтня 2016 року справу № 487/6893/15-ц, за касаційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року призначено до судового розгляду.
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
13 серпня 2018 року справу № 487/6893/15-ц і матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.
Постановою Верховного суду від 11 грудня 2019 року касаційну скаргу прокуратури Миколаївської областізадоволено; рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог прокурора міста Миколаєва до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки скасовано, залишено в силі в цій частині рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 15 жовтня 2015 року; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 243,60 грн судових витрат, що підлягали сплаті за подання касаційної скарги.
У березні 2020 року до Верховного Суду від Заступника прокурора Миколаївської області надійшла заява про повернення надмірно сплаченого судового збору.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями                     від 16 квітня 2020 року, для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
Мотивувальна частина 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Заява заступника прокурора Миколаївської області про повернення надмірно сплаченого судового збору мотивована тим, що ухвалою ВССУ 26 травня                   2016 року клопотання заступника прокурора Миколаївської області про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволено. Відстрочено заступнику прокурора Миколаївської області сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі. Проте, згідно платіжного доручення від 24 травня 2016 року № 646 прокуратурою Миколаївської області за подачу касаційної скарги сплачено 876,96 грн. Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 243,60 грн судових витрат, що підлягали сплаті за подання касаційної скарги. Проте, питання щодо повернення прокуратурі Миколаївської області надмірно сплаченого судового збору судом не вирішено.
Заява про повернення надмірно сплаченого судового зборуу справі підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України). 
При цьому у підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України зазначено, що постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Судом установлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2016 року клопотання заступника прокурора Миколаївської області про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволено. Відстрочено заступнику прокурора Миколаївської області сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно платіжного доручення від 24 травня 2016 року № 646 прокуратурою Миколаївської області за подачу касаційної скарги було сплачено 
876,96 грн. Вказане платіжне доручення надійшло до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 08 червня 2016 року                   (а. с. 156-157).
Ураховуючи те, що постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року касаційну скаргу прокуратури Миколаївської областізадоволено, та у зв`язку з відстроченням прокуратурі Миколаївській області сплати судового збору при подачі касаційної скарги та залишенням в силі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 15 жовтня 2015 року у відповідній частині, відповідно до частини другої статті 136 ЦПК України, постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 243,60 грн судового збору, що підлягав сплаті при поданні касаційної скарги. Однак не вирішено питання щодо повернення прокуратурі Миколаївської області надмірно сплаченого судового збору в розмірі 876,96 грн, згідно платіжного доручення від 24 травня 2016 року № 646, у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви заступника прокурора Миколаївської області про повернення надмірно сплаченого судового збору та ухвалення у справі додаткового судового рішення. 
Керуючись статтями 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Заяву заступника прокурора Миколаївської області задовольнити.
Зобов`язати УДКСУ у Печерському районі міста Києва повернути прокуратурі Миколаївській області сплачений судовий збір у розмірі 876,96 грн, що внесений на розрахунковий рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві, ЄДРПОУ - 38004897, розрахунковий рахунок 31212253700007, МФО 820019, згідно платіжного доручення від 24 травня 2016 року № 646.
Платіжне доручення від 24 травня 2016 року № 646 направити прокуратурі Миколаївської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Головуючий                                                                                   В. О. Кузнєцов
 
Судді:                                                                                               В. С. Жданова
 
                                                                                                          В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                          С. О. Карпенко
 
                                                                                                          М. Ю. Тітов