ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року 
м. Київ
справа №806/3837/17
адміністративне провадження №К/9901/61924/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Стеценка С.Г., 

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами адміністративну справу №806/3837/17
за позовом  ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), третя особа - Управління МВС України в Житомирській області, про визнання протиправною відмову та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою МВС України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 (ухвалене у складі головуючого судді- Липи  В.А.) та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018 (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Охрімчук І.Г., суддів: Капустинського М.М., Моніча Б.С.),-
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
В грудні 2017 року ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до МВС  України (далі - відповідач), третя особа - Управління МВС України в Житомирській області (далі - третя особа, УМВС України в Житомирській області) в якому просив:
- визнати протиправною відмову МВС України у затвердженні висновку про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу, яка була нарахована УМВС України в Житомирській області у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.10.2016 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності та встановлено, що захворювання пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Отже, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, він має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 150  кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Крім того, вказує, що його право на призначення та виплату одноразової допомоги саме відповідно до вказаного Порядку та Закону України "Про міліцію" підтверджено постановою Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/5158/17, яка в установленому законом порядку набрала законної сили. На виконання вимог вказаної постанови суду, відповідач листом від 06.10.2017 №1572/29/05-2017 повідомив, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги розглянуті та повернуті без права на виплату.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2018, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018, позов ОСОБА_1 задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився Житомирський апеляційний адміністративний суд, виходив з того, що дії відповідача щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу з тих підстав, що призначення такої допомоги має здійснюватись за останнім місцем служби поліцейського, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу
У квітні 2018 року МВС України подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.  
У скарзі посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Верховний Суд ухвалою від 26 вересня 2018 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою МВС України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Мартинюк Н.М., судді: Жук А.В., Мельник -Томенко Ж.М., справу передано головуючому судді.
Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2020 року задоволені заяви суддів Мартинюк  Н.М., Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М. про самовідвід, справа передана до секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2020 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Стрелець Т.Г., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.
Ухвалою від 08.07.2020 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Наказом УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 звільнений з органів внутрішніх справ з 06.11.2015.
Відповідно до свідоцтва про хворобу №144/112 від 20.06.2016 позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Крім цього військово-лікарською комісією встановлено, що захворювання позивача пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Згідно довідки від 01.11.2016 №901108 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 11.10.2016 по захворюванню, що пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.
У листопаді 2016 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області з вимогою проведення йому виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Листом №3078/29/05-2016 від 14.12.2016 року ОСОБА_1 повернуто матеріали щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності без розгляду.
Встановлено, що постановою Корольовського районного суду від 01.08.2017 визнано протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирської області щодо повернення ОСОБА_1 без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирської області прийняти та направити документи відносно ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Листом УМВС України в Житомирській області від 06.10.2017 №1572/29/05-2017 позивачу повідомлено, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги розглянуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України та повернуті без права на виплату одноразової допомоги, у зв`язку з тим, що призначення та виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватися ГУНП в Житомирській області відповідно до Закону та за рахунок асигнувань, передбачених у державному бюджеті на зазначені цілі для Національної поліції України.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року N 460-IX (далі- Закон №460-IX, набрав чинності 08.02.2020) установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Касаційна скарга по справі №806/3837 подана у квітні 2018 року, розгляд касаційної скарги не закінчено до 08.02.2020, тому касаційна скарга розглядається в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №460-IX (із застосуванням норм КАС України в редакції, чинній до 08.02.2020).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341  КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07  листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850).
Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250  кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документів, зазначених в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги.
Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.
Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Таким чином, як правильно зазначили суди першої та апеляційної інстанцій, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію"; обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 13 лютого 2018 року у справі № 806/845/16, від 15 травня 2018 року у справі №  161/16343/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 750/2250/17.
Разом з тим, потрібно зазначити, що задовольняючи позов в частині зобов`язання МВС  України здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , суди визначили вид рішення, яке має прийняти суб`єкт владних повноважень за результатом розгляду заяви. За умови, що рішення, передбаченого законом, цей суб`єкт ще не ухвалював, зобов`язання МВС України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу є передчасним і таким, що не відповідає засадам і завданню адміністративного судочинства, сенс якого насамперед полягає у здійсненні судового контролю за правомірністю рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.
За таких обставин належним способом захисту порушених прав позивача є покладення на МВС України обов`язку розглянути заяву ОСОБА_1 із прийняттям відповідного рішення згідно з вимогами законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 750/5581/17 та від 22 травня 2018 року у справі № 285/1538/17.
Вказані обставини є підставою для зміни судових рішень в частині обрання способу захисту прав позивача, а саме необхідно викласти абзац 3 резолютивної частини рішення Житомирський окружний адміністративний суд від 1 березня 2018 року в наступній редакції:
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути документи ОСОБА_1 стосовно нарахування і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІII групи інвалідності відповідно до вимог Закону України "Про міліцію" і Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21  жовтня 2015 року № 850, з огляду на мотиви, викладені у цьому рішенні.
Відповідно до статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги та зміни рішень судів попередніх інстанцій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року N  460  IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити частково.
Змінити рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 у наступній редакції:
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути документи ОСОБА_1 стосовно нарахування і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІII групи інвалідності відповідно до вимог Закону України "Про міліцію" і Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21  жовтня 2015 року № 850, з огляду на мотиви, викладені у цьому рішенні.
В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                    Л.В. Тацій
Судді                                                                                                                Т.Г. Стрелець 
                                                                                                              С.Г. Стеценко