КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/3926/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7730/2020

У Х В А Л А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
01 липня 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року у складі судді Миколаєць І.Ю.,
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, Державне підприємство «Сетам», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про забезпечення позову до пред`явлення позову,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась у суд з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій вона просила накласти арешт на нерухоме на належне їй майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , а також заборони вчиняти певні дії: заборонити відчужувати вказану квартиру приватному виконавцю Телявському А.М., ТОВ «ОТП Факторінг Україна» ДП «Сетам» на електронних торгах 02.03.2020 року та в інші дати, чи іншими особами на території України.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Накладено арешт нерухоме майно, що належить   ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , а також заборони вчиняти певні дії: заборонити відчужувати вказану квартиру приватному виконавцю Телявському А.М., ТОВ «ОТП Факторінг Україна» ДП «Сетам» на електронних торгах 02.03.2020 року та в інші дати, чи іншими особами на території України.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.03.2020 року у справі № №759/3926/20 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, якою знято арешт з квартири, що належить ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , а також заборони вчиняти певні дії: заборонити відчужувати вказану квартиру приватному виконавцю Телявському А.М., ТОВ «ОТП Факторінг Україна» ДП «Сетам» на електронних торгах 02.03.2020 року та в інші дати, чи іншими особами на території України.
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М., посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, безпідставною та протиправною, просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 . 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, зокрема  в ній не зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову та не містить посилання на мотиви, за якими заявниця вважає, що захист її прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів.
Також вказано, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про можливість забезпечення позову по суті правовідносин, що регулюються ст. 447 ЦПК України в рамках яких може подаватись виключно скарга, а не позовна заява.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
 Інші учасники, окрім представника приватного виконавця, в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 47-50).
Колегія суддів, вислухавши пояснення адвоката Коваленко Т.А. в інтересах приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи убачається, що предметом заяви про забезпечення позов є те, що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва  було видано 11.10.2014 року ТОВ «ОТП Факторінг Україна» виконавчий лист за № 2/759/68/13 про стягнення з заявника  заборгованість по кредиту, на загальну  суму 1 020 941 грн.
Виконавчий лист перебуває на примусовому  виконанні у приватного виконавця  Телявського А.М. й з метою виконання  судового рішення накладено арешт на  належну заявниці  кв . АДРЕСА_1 з метою її реалізації на електронних торгах.    
З листа ДП «Сетам», який надійшов на адресу ОСОБА_1 , вбачається, що її квартира виставлена на електронні торги 02.03.2020 року, з початковою вартістю 773 300 грн. (а.с. 9).
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості, щодо вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, так як невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.
Між тим, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
 Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити  порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,  в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання  чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення майбутнього позову, ОСОБА_1 посилалася на те, що спірна квартира АДРЕСА_1 передана приватним виконавцем на реалізацію через систему електронних торгів, вважає такі дії незаконними та має намір їх оспорити. 
Між тим, правовідносини з оскарження рішень, дій чи (бездіяльності приватних виконавців в рамках виконавчого провадження регулюються розділом VII ЦПК України та не можуть вирішуватись в рамках позовного провадження, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про можливість забезпечення позову по суті правовідносин, що регулюються ст. 447 ЦПК України в рамках яких може подаватись виключно скарга, а не позовна заява.
А отже, у суду першої інстанції не було підстав задовольняти заяву ОСОБА_1 про накладення арешту на нерухоме майно, що належить заявниці та встановлення  заборони вчиняти дії, пов`язані з  відчуженням квартири приватному виконавцю, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ЛП «Сетам» та іншим особам  на електронних торгах,  оскільки вказана заява суперечить принципам цивільного судочинства в частині законності, обґрунтованості судового рішення.
Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про можливість забезпечення позову по суті правовідносин, що регулюються ст. 447 ЦПК України в рамках яких може подаватись виключно скарга, а не позовна заява.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення з урахуванням положень п. 3 розділу ХІІ перехідних положень ЦПК України.
 
Повне судове рішення складено 07 липня  2020 року.
 
Суддя-доповідач:   
         
Судді: