16.09.20
33/812/302/20
Справа №488/1724/20                 
Провадження № 33/812/302/20                            
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
Іменем України
16 вересня 2020 року                                                                     м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,
за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Гагашкіної Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Корабельний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Головіної Т.М. у приміщенні цього суду 14 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

в с т а н о в и в:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №289937, складеного 07 червня 2020 р., 07 червня 2020 р. об 11 годині 00 хвилин у м. Миколаєві по вул. Адмірала Макарова, 26 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 108CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на місці зупинки із застосуванням технічного приладу - газоаналізатора «Drager» Alkotest ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.130 ч. 1 КУпАП(у редакції закону 2016 року). 
Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 липня           2020 р.  ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та 420 грн. 40 коп. штрафу на користь держави. 
       Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, ухвалена з порушенням процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, не сприяв повному та неупередженому її розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що повісток про виклик до суду та про призначення справи до розгляду ОСОБА_1 не отримував, матеріали справи також не містять даних про отримання ним відповідного повідомлення про дату та час розгляду справи. В протоколі про адміністративне правопорушення також відсутні дані про таке. Зазначає, що суд формально підійшов до встановлення обставин справи, висловив свої припущення і міркування щодо події, не допитав його та інспектора патрульної поліції, який склав адміністративний протокол. Посилається на те, що коли під`їхали поліцейські, він сидів в автомобілі на пасажирському місці, автомобіль не перебував у русі, за кермом автомобіля знаходився його товариш. За такого вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - Гагашкіної Л.І., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі матеріали, вислухавши свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав. 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (у редакції закону 2016 року), оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
       Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи. 
       Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил). 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції закону 2016 року).
Згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції закону 2016 року) адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Аналогічні вимоги містить Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015  р. № 1452/735 (далі - Інструкція)
Згідно з пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі - Порядок) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №289937, складеного 07 червня 2020 р., 07 червня 2020 р. об 11:00 год. в м. Миколаєві, на вул. Адмірала Макарова, 26 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 108CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестера «Драгер» на місці зупинки, а також від проходження медичного огляду у медичному закладі МОЦПЗ на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.
Факт достовірності викладених у протоколі відомостей та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку також підтверджено підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , наявними в протоколі про адміністративне правопорушення БД №289937від 07 червня 2020 р. Протокол підписано свідками без застережень.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення БД №289937від 07 червня 2020 р. є підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 щодо відмови від надання пояснень та від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом. Будь-яких застережень та зауважень з приводу факту вчинення адміністративного правопорушення, порядку складання протоколу, ОСОБА_1 не виклав. 
Дані протоколу про адміністративне правопорушення узгоджуються щодо фактичних обставин також з наступними доказами. 
Згідно відеозаписів правопорушення з нагрудного реєстратора працівника поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, також підтверджено всі викладені в протоколі БД №289937від 07 червня 2020 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та зафіксовано факт його відмови від огляду за допомогою газоаналізатора алкотестера «Драгер» на місці зупинки, а також в медичному закладі в присутності двох свідків. Про цей факт свідчить те, що на пропозицію працівника поліції пройти медогляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі ОСОБА_1 згоди не висловив, тобто відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 передбачено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Враховуючи, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України (в редакції Закону 2016 року).
Таким чином, сукупністю проаналізованих доказів підтверджено, що  ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону 2016 року).
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги.
Так, на думку апелянта, наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було повідомлено судом про час та місце розгляду даної адміністративної справи.
Таке твердження є помилковим.
Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.  
Частиною 1 статті 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, за адресою: АДРЕСА_1 17 червня 2020 р. її було направлено ОСОБА_1 та призначено судом до розгляду на 14 липня 2020 р. на 08:35 год., однак, поштове відправлення повернуто до суду з відміткою працівника поштового відділення про те, що «Адресат відсутній» (а.с. 11-12). 
Вказана адреса, яка згідно оглянутого у суді апеляційної інстанції паспорта ОСОБА_1 є зареєстрованим місцем його проживання, була зазначена працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення, заперечень щодо такого ОСОБА_1 при складанні протоколу не зазначив, іншої адреси не вказав.
Крім того, хоча ОСОБА_1 не отримував повістки про розгляд адміністративної справи в суді першої інстанції, його права були поновлені при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. За його клопотанням апеляційним судом поновлений строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, він був повідомлений про час та місце судового засідання, брав участь у судовому засіданні та надавав пояснення, скористався послугами фахівця у галузі права.
Щодо аргументів апеляційної скарги про відсутність у справі доказів того, що автомобіль рухався і саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також посилань на те, що автомобілем керувала інша особа - ОСОБА_2 .
Такі обставини спростовуються наступними доказами.
Згідно відеозапису з нагрудного відеорегістратора поліцейського 07 червня 2020 року об 10:48 год. в м. Миколаєві, на вул. Адмірала Макарова, 26 був виявлений автомобіль «Mercedes-Benz 108CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого зареєстрований ОСОБА_1 , за кермом якого, на місці водія також знаходився саме  ОСОБА_5 , у якого були ключі від транспортного засобу і який на вимогу поліцейського передав останньому посвідчення водія та свідоцтво на транспортний засіб. Більш того, перебуваючи за кремом автомобіля, за пропозицією поліцейського ОСОБА_1 «перепаркувався» - проїхав на автомобілі. 
Такі фактичні обставини, а саме поведінка ОСОБА_1 , який перебував на місці водія, поводився як водій транспортного засобу, свідчать про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №289937 від 07 червня 2020 р. саме ОСОБА_1  керував вказаним транспортним засобом. Про таке свідчить також те, що при роз`ясненні поліцейським у присутності свідків обов`язку щодо проходження огляду на стан сп`яніння, усього часу складання протоколу про адміністративне  правопорушення  ОСОБА_1 , як видно із відеозапису з нагрудного відеорегістратора поліцейського, перебуваючи за кермом автомобіля, не заперечував, що саме він керував цим автомобілем, а автомобіль до того передував у русі. Відсутні такі заперечення і в протоколі про адміністративне правопорушення. Те, що як видно з відеозапису з нагрудного відеорегістратора поліцейського (час запису: 07 червня 2020 року, 11:51), ОСОБА_1 після роз`яснення у присутності двох свідків обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення пересів на пасажирське місце, не спростовують викладених раніше доказів керування останнім транспортним засобом. 
Також в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1  підтвердив, що 07 червня 2020 року відносно нього був складений не тільки протокол про адміністративне правопорушення серії БД №289937 від 07 червня 2020 р., а також винесена працівником поліції постанова про вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, через порушення ним Правил щодо зупинки транспортного засобу, і він сплатив відповідний штраф. Відповідно до примітки до статті 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення. Таким чином,  ОСОБА_1 , який не оспорив постанову працівника поліції, сплатив штраф, визнавав, що керував транспортним засобом.  
Пояснення допитаного судом апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 в якості свідка ОСОБА_2 таких висновків не спростовують, оскільки, як пояснив свідок, він 07 червня 2020 року зранку підвозив ОСОБА_1 за його проханням, але через конфлікт зупинив транспортний засіб і пішов, повернувшись назад через деякий час, коли біля автомобіля були працівники поліції та евакуатор. Тобто свідок ОСОБА_2 не був за кермом автомобіля під час виявлення його працівниками поліції і складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Аргументи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи доказів того, що в діях ОСОБА_6 є склад адміністративного правопорушення, а також факт порушення цією особою пункту 2.9 Правил відхиляються, оскільки у даній справі вирішувалось питання щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , а не ОСОБА_6 . 
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у матеріалах даної адміністративної справи рапорту поліцейського щодо причин зупинки транспортного засобу, то а ні положення статті 256 КУпАП, а ні положення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015  № 1395 не містять вимог щодо долучення до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, рапорту поліцейського про причини зупинки автомобілю.
Між тим, як видно із відеозапису з нагрудного відеорегістратора поліцейського причиною зупинки автомобілю, яким керував  ОСОБА_1 , стало порушення останнім вимог Правил щодо паркування. 
Також апеляційний суд вважає таким, що не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №289937 від 07 червня 2020 р. прізвище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказано невірно: « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_7 ». Однак, як вбачається з оглянутого в судовому засідання апеляційної інстанції паспорта, прізвище апелянта написано саме як « ОСОБА_7 ». Так само воно записано у свідоцтві про право на автомобіль .
Не відповідають встановленим обставинам справи і пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні про відсутність свідків, оскільки присутність двох свідків підтверджується доданим до протоколу відеозапису з нагрудного відеорегістратора поліцейського та підписами ОСОБА_3  та ОСОБА_4  у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №289937 від 07 червня 2020 р.        
       За такого викладені в апеляційній скарзі обставини не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, і не є підставою для його скасування.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону 2016 року), підстав для скасування постанови суду апеляційний суд не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону 2016 року), є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Також відсутні підстави для задоволення заявленого в суді апеляційної інстанції захисником Гагашкіною Л.І. клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, яке було підтримано особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-УІІІ від 22 листопада 2018 року (далі - Закон), тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Після набрання чинності Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин 1 та 3 статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України. 
Доводи захисника Гагашкіної Л.І. про наявність передбачених підстав для закриття провадження у справі через скасування адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме - за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння є хибними. Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.
Таким чином, суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, які було вчинено до 1 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Миколаївського 
апеляційного суду Т.М. Базовкіна