ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року	Львів	Справа № 140/5386/20 пров. № А/857/7453/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Бруновська Н.В., 
суддя                                                     Глушко І.В. 

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року (головуючий суддя Каленюк Ж.В., м. Луцьк) у справі № 140/5386/20 за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

07.04.2020 року позивач звернувся в суд першої інстанції із адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримане грошове забезпечення за період з 16 серпня по 31 серпня 2019 року у загальній сумі 5302,48 грн. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення коштів повернуто позивачеві.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм процесуального права просив скасувати ухвалу суду першої інстанції. Вказує, що ним помилково визначено підсудність при зверненні до суду загальної юрисдикції, а тому це призвело до вимушеного пропуску процесуального строку для звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду про повернення позовної заяви, на підставі ст.ст. 294, 312 суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року позовну заяву було залишено без руху на підставі положень частин першої, другої статті  169, частини першої статті  123 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС України) та позивачу встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом  подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для його поновлення з підтвердженням належними доказами.
23 квітня 2020 року до суду надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в обґрунтування якої позивач зазначив, що 27 грудня 2019 року звертався з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримане грошове забезпечення в порядку цивільного судочинства. При зверненні з вказаним позовом вважав, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства  та  загальний строк позовної давності згідно зі  статтею 257 Цивільного процесуального кодексу України  становить три роки. Однак ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 19 лютого 2020 року відмовлено у відкритті провадження, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а її належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Також вказав, що Луцький прикордонний загін відповідно, до  Бюджетного кодексу,  є бюджетною організацією 3 класу, власними коштами не володіє, а використовує лише виділені кошти, що впливає на вчасність сплати судового збору при поданні позовної заяви до суду.
Наказом начальника Луцького прикордонного загону від 02 вересня 2019 року №474-ос «По особовому складу» з відповідачем було розірвано контракт та звільнено з військової служби в запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини п`ятої  статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04 вересня 2019 року №476-ос «По особовому складу» старшого сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення з 04 вересня 2019 року.
03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 вручено лист №11/11247 з проханням до 25 жовтня 2019 року сплатити заборгованість перед Луцьким прикордонним загоном за отримане грошове забезпечення з 16 серпня по 31 серпня 2019 року, однак така заборгованість у добровільному порядку відповідачем не погашена.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що наведені у заяві причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно  ст. 122 КАС України: 
1) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
2)  для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Для звернення до адміністративного суду з позовами у спорах за участю суб`єктів владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства та позовами у спорах, що виникають у зв`язку з проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу, встановлюється тримісячний строк з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
3) для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
4) якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
5) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. 
Згідно із  ст. 123 КАС України: 
1) у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
2) якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
3) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
4) якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до пункту 9 частини четвертої  статті 169 КАС України  позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою  статті 123 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач проходив військову службу на контрактній основі у Державній прикордонній службі України. Предметом спірних правовідносин є відшкодування відповідачем безпідставно отриманого грошового забезпечення, яке йому було виплачене під час проходження військової служби.
Військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу є одним із видів військової служби є  (частина шоста статті 2 Закону України  статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Військова служба у розумінні пункту 17 частини першої  статті 4 КАС України  є публічною службою.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що з урахуванням листа позивача від 03 жовтня 2019 року №11/11247 з вимогою ОСОБА_1 погасити заборгованість до 25 жовтня 2019 року, перебіг місячного строку звернення до суду із даним позовом для позивача розпочався 26 жовтня 2019 року, однак позивач звернувся до суду лише 06 квітня 2020 року (день, коли позовну заяву здано на пошту).
Апелянт не заперечує факт пропуску місячного строку звернення до суду з цим позовом. І у позовній заяві, і у заяві про поновлення пропущеного строку та й в апеляційні скарзі щодо причин пропуску строку на звернення до суду позивач обґрунтовував зміною юрисдикції даної категорії справ - із цивільної на адміністративну, та вказував, що і на даний час існує практика розгляду аналогічних судових спорів в порядку цивільного судочинства. 
Однак, такі доводи апелянта суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.
На час звернення 03 січня 2020 року із позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 спочатку до Луцького міськрайонного суду Волинської області, ухвалою якого від 20 січня 2020 року цивільну справу передано на розгляд Любомльського районного суду Волинської області, правова позиція стосовно вирішення спорів такої категорії в порядку адміністративного судочинства була висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №818/1688/16, від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16.  Відтак,  колегія суддів відхиляє доводи апелянта про відсутність однозначної судової практики вирішення такого роду спорів.
Разом з тим, не є поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом посилання апелянта на відсутність коштів для сплати судового збору, оскільки обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на звернення до суду у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та відповідно підставою для поновлення зазначеного строку.
У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для  звернення до суду; ці обставини є об`єктивними і не залежали від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами. Крім того, законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах; встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених  КАС України  певних процесуальних дій, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що окружний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, а тому доводи апелянта слід відхилити. 
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі № 140/5386/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. В. Глушко