Постанова
Іменем України
 
19 серпня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 523/1781/16-ц
 
провадження № 61-3526св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І., 
суддів: Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Одеський нафтопереробний завод»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 січня 2020 року у складі судді Сегеди С. М.,
 
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
 
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» (далі - ПАТ «Одеський нафтопереробний завод») про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за несвоєчасність виплати заробітної плати, індексації заробітної плати. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 27 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Стягнуто з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 39 222,97 грн, з яких:
 
- заборгованість із заробітної плати за період із 05 травня 2015 року до 25 січня 2016 року у розмірі 26 578,09 грн;
 
- грошова компенсація за 17 календарних днів відпустки у розмірі 2 230,57 грн;
 
- середній заробіток за час затримки розрахунку за період із 25 січня 2016 року до 27 квітня 2016 року у розмірі 8 728,76 грн;
 
- грошова компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період із травня 2015 року до березня 2016 року у розмірі 1 261,78 грн;
 
- індексація заробітної плати за період із травня 2015 року до березня 2016 року у розмірі 423,77 грн.
 
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
 
26 листопада 2019 року ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі представник товариства просив, між іншим, поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскарженого рішення не отримував, а з матеріалами справи ознайомився лише 01 листопада 2019 року. 
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху, визначено строк для усунення недоліків: сплати судового збору та подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням інших поважних причин його пропуску.
 
На виконання вимог вищевказаної ухвали ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» надіслало заяву про усунення недоліків - оригінал квитанції про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому його представник повторно наголошував на тому, що копію рішення суду першої інстанції не отримував, вважаючи це поважною причиною пропуску процесуального строку.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 січня 2020 року ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 27 квітня 2016 року.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що товариство пропустило строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції (більш, ніж на три роки) за відсутності поважних причин, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до статті 358 ЦПК України. Суд зазначив, що копія оскарженого рішення надсилалася 11 травня 2016 року ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» за його місцезнаходженням.
 
Короткий зміст касаційної скарги  
 
У лютому 2020 року до суду касаційної інстанції від ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 січня 2020 року та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі з підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права), та витребувано її матеріали з суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії суддів із п`яти суддів.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Представник ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» вважає помилковим висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання товариством копії рішення суду першої інстанції.
 
Внаслідок постановлення оскарженої ухвали товариство позбавлене права на апеляційний перегляд судового рішення.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів частково приймає аргументи, викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за несвоєчасність виплати заробітної плати, індексації заробітної плати. 
 
Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 09 лютого 2016 року відкрито провадження у даній справі, призначено судовий розгляд на 29 лютого 2016 року.
 
29 лютого 2016 року суд першої інстанції відклав розгляд справи на 29 березня 2016 року.
 
29 березня 2016 року суд відклав судовий розгляд на 24 квітня 2016 року, направивши при цьому на адресу ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» повістку про виклик та заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.
 
Відповідно до зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення представник ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» отримав вищевказану кореспонденцію суду 04 квітня 2016 року (а. с. 41).
 
27 квітня 2016 року Суворовський районний суд міста Одеси ухвалив рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , копія якого направлена відповідачу 11 травня 2016 року (докази отримання відсутні).
 
04 жовтня 2019 року представник ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» подав до суду першої інстанції клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яка містить відмітку про те, що ознайомлення зі справою мало місце                    01 листопада 2019 року.
 
26 листопада 2019 року ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» подало апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 27 квітня 2016 року, яка містила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване неотриманням товариством копії оскарженого судового рішення. 
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху, встановлено строк для сплати судового збору та подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з обґрунтуванням інших поважних причин його пропуску.
 
На виконання вимог суду апеляційної інстанції ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» направило оригінал квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якій повторно посилалося на неотримання копії рішення суду першої інстанції.
 
Оскарженою ухвалою суд апеляційної інстанції відмовив у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження за відсутності поважних причин, що є підставою для застосування наслідків, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України. При цьому суд послався на те, що товариство отримало копію ухвали про відкриття провадження у справі та було повідомлене про час та дату останнього судового засідання; 11 травня 2016 року копія оскарженого рішення надсилалася із супровідним листом за його місцезнаходженням.
 
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
 
Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що:
 
«вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року)»;
«норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані» (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року);
 
«одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року)».
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
 
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
 
Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
 
Про судове засідання, призначене на 27 квітня 2016 року (день ухвалення рішення судом першої інстанції), представник ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» був повідомлений завчасно - 04 квітня 2016 року.
 
ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» подало апеляційну скаргу 26 листопада 2019 року, тобто більш, ніж через три роки після ухвалення рішення суду першої інстанції.
 
Таким чином, підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» є подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення за відсутності виключних обставин, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.
 
Апеляційний суд у порушення норм процесуального права вищевказаного не врахував, унаслідок чого при відмові у відкритті апеляційного провадження помилково послався на норми пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України. 
 
У зв`язку з наведеним оскаржена ухвала підлягає зміні, в іншій частині - залишенню без змін.
 
Висновки за наслідками розгляду касаційної скарги
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду зміні в редакції цієї постанови, в іншій частині - залишенню без змін.  
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» задовольнити частково.
 
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 січня 2020 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.
 
В іншій частині ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 січня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Головуючий	В. І. Крат      	
Судді:	І. О. Дундар       В. І. Журавель       Є. В. Краснощоков      	
 	М. М. Русинчук