Справа № 346/1542/18 
Провадження № 22-ц/4808/759/20 
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б. 
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (суддя-доповідач)                Мелінишин Г.П.
               суддів:                                        Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.,
               за участю секретаря                        Турів О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Волинця Сергія Анастасовича на ухвалу Коломийського міськрайонного суду в складі судді Беркещук Б.Б., постановлену 06 квітня 2020 року в м. Коломиї Івано-Франківської області, у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, 
в с т а н о в и в :
У березні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Волинець С.А., звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 червня 2018 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1 200,00 грн щомісячно до досягнення повноліття. На його виконання судом 23 липня 2018 року видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні. Однак рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 серпня 2019 року задоволено його позов, виключено з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про нього як батька дитини. Посилаючись на те, що стягнення за виконавчим листом виключається в силу визнання боржника таким, що не являється батьком дитини, в користь якої проводиться стягнення аліментів, відсутній отже обов`язок щодо її утримання. З цих підстав просив задовольнити заяву. 
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 06 квітня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що  заявник не навів доводів, які стосувались питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих статтею 432 ЦПК України. Натомість підстави припинення цивільно-правових зобов`язань за обставин, на які він посилається, повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства шляхом звернення до суду з окремим позовом.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його заяву задовольнити.
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до статті 432 ЦПК України не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені даною нормою процесуального права. В даному випадку стягнення за виконавчим листом виключається в силу визнання заявника таким, що не є батьком дитини. А отже підстави для виконання судового рішення відсутні. Вважає, що ним правильно обрано спосіб судового захисту порушеного права, а його вимога є законною та обґрунтованою.
Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористались.
В засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. При цьому третьою особою без самостійних вимог - Чортківським МР ВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подано заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. 
       За таких обставин відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в зв`язку із неявкою учасників справи та їх представників не встановлено.
       Згідно положеньстатті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
За частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 червня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 03 квітня 2018 року до досягнення нею повноліття, в розмірі 1 200,00 грн щомісячно. На виконання цього рішення 23 липня 2018 року судом видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання (а.с. 29, 43-45).
Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 серпня 2019 року, з врахуванням ухвали від 17 грудня 2019 року про виправлення описки, виключено з актового запису №50 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного виконавчим комітетом Отинійської селищної ради Коломийського району 16 вересня 2016 року, відомості про ОСОБА_1 як батька дитини (а.с. 46-47).
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно пункту п`ятого частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.
Як вбачається з матеріалів справи підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник зазначав виключення відомостей про нього як батька дитини згідно судового рішення. Таким чином відсутні підстави для примусового виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання цієї дитини.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявник не навів доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих статтею 432 ЦПК України. Також відсутні докази помилковості видачі виконавчого листа, невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.
Крім того, відкликання виконавчого документа можливе при вирішенні у передбаченому законом порядку питання про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на неповнолітню дитину.
Посилання апелянта на те, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині другій статті 432 ЦПК України, не є виключним і передбачає інші підстави для прийняття такого рішення, в тому числі за обставин, на які він посилається, колегія відхиляє. Словосполучення "або з інших причин" у вказаній нормі не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Іншими причинами, наприклад, може бути скасування чи зміна рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, коли виконавчий лист ще не виконаний.
За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів скарги, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо відмови в задоволенні заяви, а доводи апеляційної скарги про підставність даної заяви є власним тлумаченням положень статті 432 ЦПК України.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини третьої статті 376 ЦПК України апеляційним судом не встановлено.
Керуючись статтями 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Волинця Сергія Анастасовича залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 06 квітня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий                                                                Г.П. Мелінишин
Судді:                                                                         О.В. Пнівчук
       Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2020 року