У х в а л а  
 
10 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 303/4128/17
провадження № 61-3367 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Закарпатського регіонального управління Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа - Мукачівська державна нотаріальна контора, про стягнення безпідставно отриманих коштів,
 
В с т а н о в и в:
 
18 лютого 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») - Білоус А. В., надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року.
 
У касаційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Білоус А. В., просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року та залишити в силі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2018 року.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 27 березня 2020 року, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме, для надання належним чином оформленої за змістом касаційної скарги та доказів оплати судового збору в сумі     6 047,92 грн.
 
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Верховного Суду від 26 лютого 2020 року оприлюднена 28 лютого 2020 року.
 
Копія ухвали Верховного Суду від 26 лютого 2020 року отримана АТ КБ «ПриватБанк» 11 березня 2020 року, що підтверджується відповідним зворотнім поштовим повідомленням.
 
На виконання вимог указаної вище ухвали, у встановлений суддею строк, представником АТ КБ «ПриватБанк» - Білоус А. В., надіслав матеріали на усунення недоліків, а саме, касаційну скаргу у новій редакції. 
 
Отже, АТ КБ «ПриватБанк» не виконало належним чином вимоги ухвали суду від 26 лютого 2020 року, оскілки не надало докази оплати судового збору в сумі 6 047,92 грн.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року продовжено заявнику  АТ КБ «ПриватБанк» строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року, до            07 травня 2020 року, але який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме, для надання доказів оплати судового збору в установленому розмірі.
 
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Верховного Суду від 30 березня 2020 року оприлюднена 01 квітня 2020 року.
 
Копія ухвали Верховного Суду від 30 березня 2020 року отримана АТ КБ «ПриватБанк» 10 квітня 2020 року, що підтверджується відповідним зворотнім поштовим повідомленням.
 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня          2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 03 квітня  2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня          2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ запроваджено та продовжено адаптивний карантин до 31 жовтня 2020 року.
 
У пункті 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, яка діяла з 02 квітня 2020 року по 16 липня  2020 року включно) зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями, 185, 393 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
 
У пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно допункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06 серпня 2020 року.
 
На виконання вимог вищезазначених ухвал, представником АТ КБ «ПриватБанк» - Білоусом А. В., надіслано до суду докази оплати судового збору в сумі 8 000,00 грн, згідно платіжного доручення від 18 лютого       2020 року № PROM8B2KYR.
 
Однак, копію відповідного платіжного доручення (від 18 лютого 2020 року № PROM8B2KYR) як документ, що підтверджує сплату АТ КБ «ПриватБанк» судового збору за подання даної касаційної скарги вже було надано заявником при поданні касаційної скарги 18 лютого 2020 року, та, відповідно, враховано судом при постановленні ухвал від 26 лютого       2020 року та від 30 березня 2020 року, із зазначенням у них про сплату заявником судового збору за подання касаційної скарги не в повному обсязі та необхідності надання заявником доказів доплати судового збору в розмірі 6 047,92 грн.
 
Тобто, АТ КБ «ПриватБанк» вимоги ухвал суду від 26 лютого 2020 року та         від 30 березня 2020 року виконані не були, оскільки не надано доказів доплати судового збору в установленому розмірі.
 
Таким чином, станом на 10 вересня 2020 року вимоги Верховного Суду не виконано.
 
Як зазначено в частині першій статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (зокрема у справі «Пономарьов проти України») сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
 
Згідно частини п`ятої, шостої статті 393 ЦПК України питання про залишення касаційної скарги без руху суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.
 
На підставі статті 393 ЦПК України касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року, необхідно визнати неподаною та повернути.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Закарпатського регіонального управління Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа - Мукачівська державна нотаріальна контора, про стягнення безпідставно отриманих коштів, визнати неподаною та повернути.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко