ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Сич С.С.
27 липня 2020 р.	Справа № 440/466/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,
суддів -  Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання – Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року, прийняту за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року та накладення штрафу за результатами розгляду звіту по справі за адміністративним позовом     ОСОБА_1 до    Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 
встановила:
06.02.2019 року  позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:
- визнати протиправною відмову відповідача Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі – пенсійний орган, Кременчуцьке ОУПФУ) у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;
- зобов`язати відповідача вчинити дії по нарахуванню та виплаті йому компенсації:
- за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 10.11.2010 року по 22.07.2011 року у розмірі 29.304,84 грн на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 року по справі № 1615/2а-4613/11, тобто з 02.12.2011 року до дня фактичної виплати вказаних сум пенсії - 22.11.2017 року;
- за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 01.01.2014 року по 15.04.2014 року у розмірі 12.384,86 грн на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.04.2014 року по справі № 537/593/14-а, що набрала законної сили 03.06.2014 року, тобто з 03.06.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі, що розглядається;
- за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 16.04.2014 року по 02.08.2014 року у розмірі 12.605,55 грн на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.09.2014 року по справі № 537/3332/14-а, що набрала законної сили 18.11.2014 року, тобто з 27.11.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі, що розглядається.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Так, судовим рішенням визнана протиправною відмова пенсійного органу, яка оформлена листом від 04.01.2019 року за № 475/К-14, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивача, яка була нарахована та виплачена за період з 10.11.2010 року по 22.07.2011 року на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2011 року по справі №1615/2а-4613/11.
Кременчуцьке ОУПФУ зобов`язане нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивача, яка була нарахована та виплачена за період з 10.11.2010 року по 22.07.2011 року на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2011 року по справі № 1615/2а-4613/11.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 року частково задоволена апеляційна скарга позивача.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року скасована в частині, якою судом відмовлено в задоволені вимог ОСОБА_1 про: визнання протиправною відмову Кременчуцького ОУПФУ у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та зобов`язання Кременчуцького ОУПФУ вчинити дії по нарахуванню та виплаті компенсації: - за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 01.01.2014 року по 15.04.2014 року на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.04.2014 року по справі № 537/593/14-а, що набрала законної сили 03.06.2014 року, тобто з 03.06.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі, що розглядається; - за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 16.04.2014 року по 02.08.2014 року на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.09.2014 року по справі № 537/3332/14-а, що набрала законної сили 18.11.2014 року, тобто з 27.11.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі, що розглядається, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення цих вимог.
Визнано протиправною відмову Кременчуцького ОУПФУ у нарахуванні ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кременчуцьке ОУПФУ зобов`язано вчинити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 компенсації:
- за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 01.01.2014 року по 15.04.2014 року на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.04.2014 року по справі № 537/593/14-а, що набрала законної сили 03.06.2014 року, тобто з 03.06.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі, що розглядається; 
- за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 16.04.2014 року по 02.08.2014 року на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.09.2014 року по справі № 537/3332/14-а, що набрала законної сили 18.11.2014 року, тобто з 18.11.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі.
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в іншій частині – відмовлено.
Також, відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судових рішень. 
На примусове виконання означених судових рішень, 25.09.2019 року та 04.10.2019 року видано виконавчі листи /т. 2, а.с. 149, 154/.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року задоволені заяви ОСОБА_1 , у зазначених виконавчих провадження проведено заміну боржника Кременчуцьке ОУПФУ на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) /т. 2, а.с. 132-133/. 
Постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 19.03.2020 року, виконавчі провадження з примусового виконавчих листів від 25.09.2019 року та від 04.10.2019 року (ВП № 60716883 та ВП № 60716893, відповідно) у справі № 440/466/19 закінчені на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», з причин ненадання боржником відомостей щодо виплати стягувачу нарахованої суми /т. 2, а.с. 148, 152/. 
20.05.2020  року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просить:
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області в місячний строк з дня набрання ухвалою законної сили подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі № 440/466/19 в частині виплати йому нарахованої в розмірі 35.895,43 грн. компенсації втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 року у справі № 1615/2а-4613/11;
- за наслідками розгляду звіту у випадку невиконання ГУ ПФУ в Полтавській області рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі № 440/466/19 в частині виплати йому нарахованої в розмірі 35.895,43 грн. компенсації втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 року у справі № 1615/2а-4613/11, накласти на начальника ГУ ПФУ в Полтавській області ОСОБА_2 штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42.040 грн.;
- половину суми штрафу, накладеного на начальника ГУ ПФУ в Полтавській області ОСОБА_2 у розмірі 21.020 грн. стягнути  на його користь, іншу половину в розмірі 21.020 грн. -  до Державного бюджету України.
Обґрунтовує вимоги заяви позивач тим, що з листа начальника ГУ ПФУ в Полтавській області Тараторіна В.Н. від 05.02.2020  року вих. №190-227/К-03/8-1600/20 йому стало відомо, що на часткове виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі № 440/466/19 нараховано компенсаційну виплату за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у розмірі 35.895,43 грн. Проте, вся сума боргу, присуджена за вказаним судовим рішенням, до цього часу залишається несплаченою в повному обсязі. 
У відзиві на заяву відповідач, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , вказує, що виплати пенсії можуть бути здійснені виключно за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України за окремою бюджетною програмою здійснює виплату особам відповідної заборгованості з пенсійних виплат. Зазначає, що оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду № 440/446/19 від 10.04.2020 року, яке було змінено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 року підпадає під дію постанови КМУ № 649 від 22.08.2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» (далі – Порядок № 649), та підлягає виконанню у визначеному даною постановою порядку, воно було зареєстровано у Підсистемі Реєстру судових рішень (далі - РСР) Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (далі – ІКІС ПФУ) під реєстраційним номером 51524. Вважає, що ГУ ПФУ в Полтавській області вчинило всі можливі залежні від нього дії в межах своїх повноважень для виконання рішення суду, а саме здійснило нарахування суми компенсації та обліковує нараховану суму в реєстрі. Невиплата нарахованих сум за рішенням суду відповідачем за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не є невиконанням судового рішення.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог його заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року.  
Аргументує вимоги апеляційної скарги позивач фактично тим, що наведено ним у заявах по суті в суді першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу пенсійний орган наводить доводи, аналогічні тим, що зазначені ним у заявах по суті в суді першої інстанції. 
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав. 
Як убачається із листа ГУ ПФУ в Полтавській області № 190-227/К-03/8-1600/20 від 05.02.2020 року, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі № 440/466/19 позивачу нараховано компенсацію втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 року у справі № 1615/2а-4613/11. Рішення отримано для виконання 08.05.2019 року. За результатами вжитих дій з виконання зазначеного рішення позивачу нараховано компенсаційну виплату за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у розмірі 35.895,43 грн. 
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 року по справі № 440/466/19, яка надійшла для виконання 02.09.2019 року, у жовтні 2019 року ОСОБА_1 нараховано компенсацію втрати частини доходів за період з 03.06.2014 року по 07.08.2019 року в розмірі 16.309,62 грн. та за період з 18.11.2014 року по 07.08.2019 року в розмірі 14.280,60 грн.. 
Також, пенсійним органом позивачу роз`яснено, що судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань в установленому чинним законодавством порядку. Для отримання витягу з Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, йому необхідно звернутися до відділу обслуговування громадян Крюківського району в м. Кременчук (сервісний центр) /т. 2, а.с. 157/. 
Як убачається із відомостей РСР ІКІС ПФУ, рішення Полтавського окружного адміністративного суду № 440/446/19 від 10.04.2020 року, яке було змінено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 року зареєстровано у Підсистемі під реєстраційним номером 51524, залишок невиплачених коштів (заборгованість по пенсії) становить 66.488,65 грн., яка складається із наступних сум: 35.898,43 грн. за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року, 16.309,62 грн. за період з 03.06.2014 року по 07.08.2019 року та 14.280,60 грн. за період з 18.11.2014 року по 07.08.2019 року. Тобто, до виконання у РСР ІКІС ПФУ пенсійним органом внесено, як рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року, та і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 року у цій справі /т. 2, а.с. 189/.
Приходячи до висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до   ст. 129-1 Конституції України   суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України зазначив, що      складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року №    5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013    року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00,   від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого   статтею   6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт       84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій ОСОБА_3 Іванов проти України» від 15.10.2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006    року, заява №       30779/04).
На підставі аналізу статей      3,   8, частин першої та другої статті   55, частин першої та другої статті         129-1   Конституції України   в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Відповідно до   ст. 14 КАС України   судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в   ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, -    за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване   статтею    6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених   статтею       129-1 Конституції України, статтею       6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями      14,   370 КАС України.
З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382   КАС України   передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України). 
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Відповідно до ч. 1   ст. 3 Закону України від 05.06.2012 року № 4901-VІ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»   (далі – Закон № 4901-VІ ) виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого   постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014    року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.
Згідно зі статтями         23,         116 Бюджетного кодексу України   будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено   постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 (який був чинний на час ухвалення рішення судом першої інстанції, далі - Порядок № 649).
Відповідно до п. 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Згідно з п. 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Пунктами 4, 5 Порядку № 649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:
документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;
копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;
розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику (п. 10 Порядку №    649).
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що компенсація за порушення строків виплати пенсії за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.
Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ГУ ПФУ у Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 року по справі № 440/466/19 у жовтні 2019 року здійснило позивачу нарахування компенсації втрати частини доходів /т. 2, зворот а.с. 157/.
11.10.2019 року означені судові рішення на виконання вимог Порядку № 649 включено пенсійним органом до РСР, та визначено розмір компенсації, що підлягає до виплати -    за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у розмірі 35.895,43 грн., за період з 03.06.2014 року по 07.08.2019 року у розмір 16.309,62 грн. та за період з 18.11.2014 року по 07.08.2019 року у розмірі 14.280,60 грн, у загальному розмірі 66.488,65 грн /т. 2, а.с. 189/.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що відповідач вжив конкретні заходи в межах своїх повноважень з метою виконання зазначених судових рішень. 
Фактична невиплата нарахованих 66.488,65 грн. зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є ГУ ПФУ у Полтавській області, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. 
Колегія суддів зазначає, що ст. 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.
Приписи ст. 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови та розпорядження.
Отже, Порядок № 649, розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України.
З урахуванням тієї обставини, що ГУ ПФУ у Полтавській області в межах своїх повноважень виконало всі можливі залежні від нього дії, спрямовані на виконання судових рішень у даній справі, - здійснило позивачу нарахування суми компенсації та на виконання вимог Порядку № 649 зареєструвало судові рішення у РСР, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , так само, як і підстав для скасування судового рішення. 
Наведене вище узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.04.2020 року у справі № 560/523/19 (№ К/9901/7195/20).
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 означених висновків колегії суддів не спростовують.   
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року, - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	
Постанова у повному обсязі складена і підписана 06 серпня 2020 року.