КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №370/2886/19                                                                       головуючий у суді І інстанції: Косенко А.В.
провадження №22-ц/824/11503/2020                                             головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
15 вересня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                     Сушко Л.П.,
суддів:                                              Іванової І.В., Мельника Я.С.,
секретар судового засідання:                      Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської областівід 27 липня 2020 року про призначення експертизи у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу належить право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане нерухоме майно позивач набув на підставі договору дарування житлового будинку від 11.04.2019 року, зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №369. Відповідно до п. 2 договору дарування житлового будинку від 11.04.2019 року, вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009, площею 0,1670 га. Станом на дату укладення договору дарування житлового будинку від 11.04.2019 року, власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009 була відповідачка по справі, ОСОБА_1 .
В подальшому відповідачкою здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009 на дві окремі земельні ділянки: земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3222782601:01:028:0035 та земельну ділянку площею 0,067 га з кадастровим номером 3222782601:01:028:0036.
Посилаючись на положення ст. 120 ЗК України позивач просить визнати за собою право власності на 1/2 частину земельних ділянок з кадастровими номерами 3222782601:01:028:0035 та 3222782601:01:028:0036.
Враховуючи характер спірних правовідносин, предметом доказування у даній справі, є факт розташування належної позивачу 1/2 частини домоволодіння в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009, яка в подальшому була розділена на дві земельні ділянки. Представник позивача - ОСОБА_5 просив призначити у даній справі комплексну судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу, на розгляд якої поставити наступні питання:
Чи відповідає розташування земельних ділянок з кадастровими номерами 3222782601:01:028:0035 та 3222782601:01:028:0036, які належать ОСОБА_1 , за їх фактичним розташуванням, а також за координатами поворотних точок меж цих ділянок відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, межам земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009? Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність? Чи можливо надати схему взаємного розташування земельних ділянок в натурі (на місцевості) та згідно координат цих земельних ділянок відповідно до відомостей Державного земельного кадастру?
В межах якої земельної ділянки розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009, 3222782601:01:028:0035 чи 3222782601:01:028:0036? 
Чи можливо надати схему розташування вказаного домоволодіння відносно меж зазначених земельних ділянок за фактичним розташуванням земельних ділянок та за координатами поворотних точок меж цих земельних ділянок відповідно до інформації про ці земельні ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі? Проведення експертизи просив доручити товариству з обмеженою відповідальністю «СУДОВА НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА УКРАЇНИ» (03179, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 123). Оплату послуг експерта просив покласти на позивача.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської областівід 27 липня 2020 року задоволено клопотання представника позивача про призначення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок. На вирішення експертам поставлено запитання: 
1.Чи відповідає розташування земельних ділянок з кадастровими номерами 3222782601:01:028:0035 та 3222782601:01:028:0036, які належать ОСОБА_1 , за їх фактичним розташуванням, а також за координатами поворотних точок меж цих ділянок відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, межам земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009? Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність? Чи можливо надати схему взаємного розташування земельних ділянок в натурі (на місцевості) та згідно координат цих земельних ділянок відповідно до відомостей Державного земельного кадастру?
2.В межах якої земельної ділянки розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009, 3222782601:01:028:0035 чи 3222782601:01:028:0036? Чи можливо надати схему розташування вказаного домоволодіння відносно меж зазначених земельних ділянок за фактичним розташуванням земельних ділянок та за координатами поворотних точок меж цих земельних ділянок відповідно до інформації про ці земельні ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі?
Проведення експертизи доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» (03179, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 123). Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ст.ст. 384, 385 КК України). Оплату за проведення експертизи покладенона позивача  ОСОБА_2 .
Не погодившись із вказаним судовим рішенням  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження судового розгляду. Вказує, що за відсутністю упозивача правоустановлюючих документів та документації із землеутрою на земельні ділянки, розподілу будинку в натурі, призначення в даній справі експертизи є недоцільним. Зазначає, що відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо житлового будинку АДРЕСА_1 відсутні. Проте наявна інформація в рєстрах щодо права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 співвласниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..     
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. 
Постановляючи ухвалу про призначення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції керувався положеннями ст. ст. 103, 112 ЦПК України та вважав необхідним задовольнити клопотання  та призначити єкпертизу, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.
Відповідно ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.
Судова  експертиза  -  це  дослідження  на основі спеціальних знань  у  галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143 - 150 ЦПК, Законом України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII ("Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року N 144/5), та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.
Судом встановлено, що у вересня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу належить право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане нерухоме майно позивач набув на підставі договору дарування житлового будинку від 11.04.2019 року, зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №369. Відповідно до п. 2 договору дарування житлового будинку від 11.04.2019 року, вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009, площею 0,1670 га. Станом на дату укладення договору дарування житлового будинку від 11.04.2019 року, власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009 була відповідачка по справі, ОСОБА_1 .
В подальшому відповідачкою здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009 на дві окремі земельні ділянки: земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3222782601:01:028:0035 та земельну ділянку площею 0,067 га з кадастровим номером 3222782601:01:028:0036.
Посилаючись на положення ст. 120 ЗК України позивач просить визнати за собою право власності на 1/2 частину земельних ділянок з кадастровими номерами 3222782601:01:028:0035 та 3222782601:01:028:0036.
Враховуючи характер спірних правовідносин, предметом доказування у даній справі, є факт розташування належної позивачу 1/2 частини домоволодіння в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009, яка в подальшому була розділена на дві земельні ділянки. Представник позивача - ОСОБА_5 просив призначити у даній справі комплексну судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу. 
Ухвалою Макарівського районного суду Київської областівід 27 липня 2020 року задоволено клопотання представника позивача про призначення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок. На вирішення експертам поставленозапитання: 
1.Чи відповідає розташування земельних ділянок з кадастровими номерами 3222782601:01:028:0035 та 3222782601:01:028:0036, які належать ОСОБА_1 , за їх фактичним розташуванням, а також за координатами поворотних точок меж цих ділянок відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, межам земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009? Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність? Чи можливо надати схему взаємного розташування земельних ділянок в натурі (на місцевості) та згідно координат цих земельних ділянок відповідно до відомостей Державного земельного кадастру?
2.В межах якої земельної ділянки розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3222782601:01:028:0009, 3222782601:01:028:0035 чи 3222782601:01:028:0036? Чи можливо надати схему розташування вказаного домоволодіння відносно меж зазначених земельних ділянок за фактичним розташуванням земельних ділянок та за координатами поворотних точок меж цих земельних ділянок відповідно до інформації про ці земельні ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі?
Проведення експертизи доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» (03179, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 123). Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ст.ст. 384, 385 КК України). Оплату за проведення експертизи покладено на позивача  ОСОБА_2 .
Отже, ураховуючи предмет спору та характер спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність у суду першої інстанції підстав для задоволення клопотання представника позивача про призначення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи. Саме висновок такої експертизи є одним із доказів, що може встановити обставини справи справи на які посилається сторона.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні клопотання про призначення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи дотримався положень статей 103, 104 Цивільного процесуального кодексу України та вірно застосував їх до спірних правовідносин. 
Доводи апеляційної скарги про те, що за відсутністю у позивача правоустановлюючих документів та документації із землеутрою на земельні ділянки, розподілу будинку в натурі, призначення в даній справі експертизи є недоцільним, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а тому суд вірно вирішив клопотання щодо призначення експертизи.
 Доводи апеляційної скарги про те, що відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майнощодо житлового будинку АДРЕСА_1 відсутні. Проте наявна інформація в рєстрах щодо права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 співвласниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ,суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки рішенням  виконавчого комітету від 19 червня 2018 року №44 внесено зміни в нумерацію будинку з 28 на 52 (а.с.13).
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Макарівського районного суду Київської областівід 27 липня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено «15» вересня 2020 року.
 
Головуючий суддя	Л.П. Сушко      	
Судді	І.В. Іванова         Я.С. Мельник