ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003263 пров. № А/857/5391/20	

головуючого судді                                                  Гудима Л.Я.
суддів                                                                       Довгополова О.М., Святецького В.В.
за участю секретаря судового засідання                      Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року, головуючий суддя - Лунь З.І., ухвалене у м. Львові, у  справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області   про визнання неправомірними дій, стягнення моральної шкоди,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення позивачу    розміру пенсії за вислугу років із 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення за період з 01.01.2017 року до 30.03.2018 року та невиплати йому пенсії у розмірі 18473,52 грн., згідно із рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі № 813/2540/18, які спричинили йому моральну шкоду;  стягнути з Державної казначейської служби України на користь позивача відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку 18473 грн. та їх перерахувати на картковий рахунок № НОМЕР_1 Ощадбанку ТВБВ № 10013/0215 місто Самбір філії - Львівське управління АТ «Ощадбанку», МФО 325796, код ЄДРПОУ 09325703 - ОСОБА_1 , ПН НОМЕР_2.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 року у справі №813/2540/18, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 року у справі №857/4058/18, зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 77% із сум грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, п. «а» ст. 13 і ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та відповідно до довідки № 91-10806 про розмір грошового забезпечення, виданої Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Львівській області від 21.03.2018 року, починаючи з 01.01.2016 року.   Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не виконало рішення суду, оскільки не здійснило виплату пенсії позивачу в повному обсязі за період з 01.01.2016 року по  30.03.2018 року у сумі 18473,52грн. На думку позивача, такі дії є неправомірними, що спричинили йому моральну шкоду, у зв`язку з чим він звернувся з позовом до адміністративного суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року у задоволенні вказаного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що спірні правовідносини у цій справі не стосуються виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/2540/18, яким визнано протиправну бездіяльність пенсійного органу щодо не проведення перерахунку, виплати пенсії та зобов`язано провести перерахунок і виплату такої пенсії, а стосуються завдання позивачу моральної шкоди у зв`язку з його невиконанням у повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області  в частині не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії за вислугу років у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 року - протиправною. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 77% із сум грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, п. «а» ст. 13 і ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та відповідно до довідки № 91-10806 про розмір грошового забезпечення, виданої Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Львівській області від 21.03.2018 року, починаючи з 01.01.2016 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2019 року у справі №857/3791/18 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі № 813/2540/18 - без змін. Постанова суду набрала законної сили 14.02.2019 року. 
На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року у розмірі 77% суми грошового забезпечення.
Станом на 01.05.2019 року, основний розмір пенсії позивача становить 5210,57грн. (6766,98грн.х77%), сума пенсії з підвищеннями і надбавками 5771,01грн.
Доплата за період з 14.02.2019 року по 30.03.2019 року у сумі 727,48грн. (різниця між фактично виплаченою сумою за цей період та перерахованої за рішенням суду) виплачена ОСОБА_1 основною відомістю квітня 2019 року.
Вважаючи дії відповідача щодо неповного виконання рішення суду, та які спричинили йому моральну шкоду, протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача у справі, яка розглядається, стосуються здійснення судового контролю щодо виконання судового рішення, а тому такі повинні розглядатися в порядку ст.383 КАС України.
Апеляційний суд частково погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини. 
За змістом статті 19 Конституції України та статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією.
Як видно зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 не погоджується з тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не виплачено в повному обсязі нараховану йому пенсію відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду №813/2540/18 від 18.10.2018 року. Таким чином, позивач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не виконано рішення суду від 18.10.2018 року, що спричинило йому моральну шкоду.
Так, з матеріалів справи видно, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду №813/2540/18 від 18.10.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року у розмірі 77% суми грошового забезпечення.
Станом на 01.05.2019 року, основний розмір пенсії позивача становить 5210,57грн. (6766,98грн.х77%), сума пенсії з підвищеннями і надбавками 5771,01грн.
Доплата за період з 14.02.2019 року по 30.03.2019 року у сумі 727,48грн. (різниця між фактично виплаченою сумою за цей період та перерахованої за рішенням суду) виплачена ОСОБА_1 основною відомістю квітня 2019 року.
Виплата перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 13.02.2019 року в розмірі 17 746,04 грн. буде здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року  №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (лист від 17.05.2019 року №12860/03.29-15, а.с.12-14).
Таким чином, з метою встановлення законності/незаконності дій відповідача у спірних правовідносинах, необхідним є встановлення правомірності застосування ним при виконанні рішення суду «Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649.
Нормами ст. 117 Конституції України, передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
22.08.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Відповідно до п. 2 Порядку № 649, рішення - це рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію або щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці (надбавки, підвищення, компенсацію втрати частини доходу, грошову допомогу), що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету та залишаються невиплаченими, або рішення суду про стягнення коштів.
Нормами п. п. 4, 5 Порядку № 649, визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що застосування органами Пенсійного фонду положень Порядку № 649, не обмежує право позивача на отримання пенсії у розмірі 77% грошового забезпечення, згідно резолютивної частини рішення суду, натомість, спірним питанням залишається виплата нарахованої суми в порядку черговості бюджетних асигнувань, згідно постанови Уряду.
Нарахована позивачу сума доплати (нарахована на виконання рішення суду сума коштів за період з 01.01.2016 року по 14.02.2019 року (по дату набрання рішенням суду законної сили) має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема, територіального органу - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.
Слід зазначити, що Порядок № 649, визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Оскільки заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.01.2016 року по 14.02.2019 року утворилась внаслідок нарахування розміру пенсії позивача безпосередньо на підставі рішення суду у справі № 813/2540/18, застосування пенсійним органом норм Порядку № 649 є правомірним.
З матеріалів справи видно, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не заперечує свого обов`язку виплатити суму заборгованості по пенсії позивачу, а лише вказує на те, що вказана виплата буде здійснена відповідно до встановленої процедури, а саме, згідно з Порядком № 649 в порядку черговості.
Враховуючи, що ГУ ПФУ у Львівській області є територіальним органами виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції  та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи ст. 116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку № 649, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.
При цьому, доводи позивача стосовно протиправності Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 та його невідповідності правовим актам вищої юридичної сили колегією суддів не приймаються з огляду на таке.
Так, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 року у справі № 640/5248/19 визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Однак, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зазначене рішення Окружного адміністративного суду м. Києва оскаржене у апеляційному порядку, та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження у даній справі за апеляційними скаргами Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 року дію оскарженого рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 року зупинено.
Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 на теперішній час є чинною, протиправною не визнана, а тому, підлягає застосуванню до спірних відносин.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/2540/18, що спричинили моральну шкоду позивачу. А відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки вимога про відшкодування шкоди є похідною від вимоги про визнання рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.
При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що  вимоги позивача у справі, яка розглядається, стосуються здійснення судового контролю щодо виконання судового рішення, а тому такі повинні розглядатися в порядку ст.383 КАС України, колегія суддів вважає невірними, оскільки спірні правовідносини у цій справі не стосуються виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/2540/18, яким визнано протиправну бездіяльність пенсійного органу щодо не проведення перерахунку, виплати пенсії та зобов`язано провести перерахунок і виплату такої пенсії, а стосуються завдання позивачу моральної шкоди у зв`язку з його невиконанням у повному обсязі. Вказане встановлено постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року (провадження №857/11112/19).
Отже, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з неправильних міркувань.
Тому, на підставі наведених вище доводів та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, однак при формуванні цього висновку виходив з помилкових мотивів.
Відповідно до частини 1 та 4 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині мотивів відмови в задоволенні адміністративного позову, оскільки висновок суду про відмову в задоволенні позову є вірним.
Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.003263 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні адміністративного позову.
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області   про визнання неправомірними дій, стягнення моральної шкоди відмовити з мотивів, що викладені в мотивувальній частині цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 06.07.20