УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/30436/18
Провадження № 22-ц/4820/1245/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Журбіцький В.О.,
       з участю        представниці відповідача         ОСОБА_1 А. ОСОБА_2 ,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом  ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа – ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог і процесуальні дії суду першої інстанції

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі – ТДВ СК «Альфа-Гарант»), третя особа – ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
ОСОБА_3 зазначила, що 8 травня 2018 року ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «КАМАЗ 55111» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. С. Бандери, в м. Хмельницькому, не вибрав безпечної швидкості та дистанції руху і допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під її керуванням зупинився попереду. Вина ОСОБА_5 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2018 року.
В результаті зіткнення автомобіль «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачці на праві власності, отримав механічні пошкодження та потребує відновлювального ремонту. Згідно звіту оцінювача №179/18 від 25 травня 2018 року розмір завданої їй майнової шкоди склав 45 769 грн 96 коп. Окрім того, для визначення розміру збитку позивачка понесла 1 300 грн витрат на складання звіту та виготовлення його копії, а в результаті неправомірних дій ОСОБА_5 їй завдано душевних страждань.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «КАМАЗ 55111» реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування. 25 липня 2018 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачці 31 518 грн страхового відшкодування, а решту збитків і витрати на визначення розміру шкоди залишаються невідшкодованими.
За таких обставин ОСОБА_3 просила суд стягнути на свою користь з:
ТДВ СК «Альфа-Гарант» 14 251 грн 96 коп. страхового відшкодування та 1 000 витрат на визначення вартості збитків, а всього – 15 251 грн 96 коп.;
ОСОБА_5 1 000 грн франшизи, 300 грн витрат на виготовлення копії звіту про оцінку транспортного засобу та 20 000 грн моральної шкоди, а всього – 21 300 грн.
У подальшому ОСОБА_3 уточнила свої вимоги та просила суд стягнути лише з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь 14 251 грн 96 коп. страхового відшкодування та 1 000 витрат на визначення вартості збитків, а всього – 15 251 грн 96 коп.
Суд першої інстанції ухвалою від 10 жовтня 2019 року залишив позов ОСОБА_3 у частині вимог до ОСОБА_5 без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 9 628 грн 96 коп. майнової шкоди та 704 грн 80 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.
Суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_5 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно звіту оцінювача №179/18 від 25 травня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_3 склала 45 769 грн 96 коп., а на визначення розміру збитків остання понесла витрати в сумі 1 000 грн. Оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило ОСОБА_3 37 141 грн страхового відшкодування, то в межах ліміту відповідальності страховика з відповідача на користь ОСОБА_3 слід стягнути 8 628 грн 96 коп. решти страхової виплати та 1 000 грн витрат на складання звіту оцінювача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» вчасно направило свого представника для огляду пошкодженого автомобіля та в повному обсязі виплатило позивачці страхове відшкодування, наразі, суд першої інстанції визначив розмір страхового відшкодування без вирахування розміру податку на додану вартість і франшизи, а також безпідставно поклав на страховика витрати на проведення експертного дослідження.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував положення ст.ст. 12, 36 Закону України від 1 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон №1961-ІV) та не дотримався приписів ст. 141 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру страхового відшкодування та судового збору підлягає зміні.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Автомобіль «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_3 
ОСОБА_5 є володільцем автомобіля «КАМАЗ 55111» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4         
19 липня 2017 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» і ОСОБА_4 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/6967126), за умовами якого ТДВ СК «Альфа-Гарант» застрахувало відповідальність володільця автомобіля «КАМАЗ 55111» реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок заподіяння ним шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю даного транспортного засобу на строк з 21 липня 2017 року до 20 липня 2018 року включно. Цим договором визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, – 200 000 грн; за шкоду, заподіяну майну, – 100 000 грн (франшиза – 1 000 грн).
8 травня 2018 року о 12 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «КАМАЗ 55111» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. С. Бандери, в м. Хмельницькому, на порушення пп. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не вибрав безпечної швидкості та дистанції руху і допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_3 зупинився попереду.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно звіту №179/18 про оцінку транспортного засобу, складеного 25 травня 2018 року Фізичною особою – підприємцем ОСОБА_6 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_2 у зв`язку з його пошкодженням під час дорожньо-транспортної пригоди, склав 45 769 грн 96 коп. ОСОБА_3 понесла витрати на складання цього звіту у розмірі 1 000 грн.
ТДВ СК «Альфа-Гарант» визнало вказаний випадок страховим і виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 31 518 грн 64 коп. (платіжне доручення №ID-108315 від 25 липня 2018 року) та 5 623 грн (платіжне доручення №ID-108570 від 2 серпня 2018 року), а всього – 37 141 грн 64 коп.

а) щодо зобов`язання з виплати страхового відшкодування

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Як передбачено ст. 3 Закону №1961-ІV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Із положень ст. 28 Закону № 1961-ІV слідує, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, – це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз статей 1166, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку, що у випадку завдання шкоди внаслідок зіткнення транспортних засобів (взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) така шкода відшкодовується на загальних підставах.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.
З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.
У разі виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає майнова відповідальність застрахованої особи, страховик повинен відшкодувати оцінену шкоду в межах ліміту своєї відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_5 , внаслідок чого потерпілій ОСОБА_3 завдано майнової шкоди.
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_3 завдані збитки у межах ліміту відповідальності страховика.

б) щодо розміру страхового відшкодування

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
В силу ст. 29 Закону №1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний  у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими – прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Із положень п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України слідує, що ставка податку на додану вартість встановлена у розмірі 20 відсотків.
Як передбачено п. 12.1 ст. 12 Закону №1961-ІV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.  Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що шкода потерпілому відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямих збитків, яких зазнав потерпілий.
За загальним правилом у разі проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу потерпілим сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного законом податку на додану вартість. Наразі, потерпілий має право на відшкодування витрат зі сплати цього податку за рахунок страховика, якщо понесення ним таких витрат під час відновлювального ремонту транспортного засобу буде підтверджено відповідними доказами.
Страхове відшкодування зменшується на визначену у договорі страхування суму франшизи.
Згідно звіту №179/18 про оцінку транспортного засобу, складеного 25 травня 2018 року Фізичною особою – підприємцем ОСОБА_6 (а.с. 14-37), матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 45 769 грн 96 коп. складається з 9 242 грн 50 коп. вартості ремонтно-відновлювальних робіт, 12 145 грн 17 коп. вартості необхідних для ремонту матеріалів і 54 182 грн 87 коп. вартості складових, які підлягають заміні, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля 0,55.
Із цього звіту та довідки Фізичної особи – підприємця ОСОБА_6 від 27 липня 2020 року (а.с. 233) слідує, що до матеріального збитку включено податок на додану вартість на запасні частини в розмірі 9 030 грн 48 коп.
/54182,87-(54182,87:1,2=45152,39)/
Разом із тим матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про понесення ОСОБА_3 витрат зі сплати податку на додану вартість під час проведення відновлювального ремонту автомобіля, внаслідок чого розмір страхового відшкодування повинен бути зменшений на суму цього податку.
Вказана обставина залишилася поза увагою суду першої інстанції.
Також суд першої інстанції не зменшив страхову суму на розмір франшизи.
З огляду на викладене, розмір заподіяної ОСОБА_3 майнової шкоди (зменшено на суму податку на додану вартість) склав 41 706 грн 25 коп.
/9242,50+12145,17+(45152,39х(1-0,55))/
Враховуючи розмір виплаченого ОСОБА_3 страхового відшкодування (37 141 грн 64 коп.) і розмір франшизи (1 000 грн), суд першої інстанції мав присудити з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь останньої 3 564 грн 61 коп. страхового відшкодування.
/41706,25-37141,64-1000/

б) щодо витрат на проведення експертизи (дослідження)

Застосовані норми права

Відповідно до пп. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону №1961-ІV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.  Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За змістом указаних норм права потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди лише у тому випадку, якщо представник страховика протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не з`явився для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Матеріали справи не містять достатніх та об`єктивних доказів про те, що у встановлеий законом строк представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» з`явився для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а тому ОСОБА_3 правомірно залучила оцінювача  ОСОБА_6 для визначення розміру шкоди.
ОСОБА_3 понесла витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 000 грн, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення цих витрат на відповідача.
Посилання ТДВ СК «Альфа-Гарант» на неправомірність стягнення з нього витрат на визначення розміру збитків не відповідають закону та фактичним обставинам справи.

3.        Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції неправильно визначив розмір невиплаченого позивачці страхового відшкодування.
З огляду на викладене, з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 слід стягнути 3 564 грн 61 коп. страхового відшкодування та 1 000 грн витрат на проведення експертного дослідження.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції не врахував указаної норми та присудив з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь останньої всю суму сплаченого судового збору.
При вирішенні питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_3 заявлено позовз ціною 15 251 грн 96 коп. і задоволено на суму 4 564 грн 61 коп., тобто на 29,93% /(4564,61х100:15251,96)/, а тому з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивачки слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 210 грн 95 коп. /(1762х0,4х29,93%)/.
Апеляційна скарга ТДВ СК «Альфа-Гарант» задоволена на 52,59%.
/(9628,96-4564,61)х100:9628,96/.
У зв`язку з цим ОСОБА_3 повинна відшкодувати ТДВ СК «Альфа-Гарант» 555 грн 98 коп. судового збору за подання апеляційної скарги /(1762х0,4х150%х52,59%)/.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2020 року в частині розміру страхового відшкодування та судового збору змінити.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місцезнаходження – 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 32382598) на користь ОСОБА_3 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) 4 564 гривні 61 копійку страхового відшкодування, 1 000 гривень витрат на проведення експертного дослідження та 257 гривень 11 копійок судового збору за подання позову, а всього – 5 821 гривню 72 копійки.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місцезнаходження – 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 32382598) 671 гривню 53 копійки судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2020 року.

Судді:                                                        О.І. Ярмолюк

                                                                       А.В. Купельський

                                                                       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Продан Б.Г.        
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 25