Ухвала        
29 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 663/2390/17
 
провадження № 61-4544ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А.,                  Сімоненко В. М., розглянув заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом та стягнення грошової компенсації за частку у спадковому майні, за касаційною скаргою                   ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, 
 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року  ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, подала до Верховного Суду касаційну скаргу рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 січня 2020 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом та стягнення грошової компенсації за частку у спадковому майні, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 січня 2020 року з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України. 
У липні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 28 травня 2020 року. Заява мотивована тим, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження невірно зазначено підставу оскарження судового рішення, яка була викладена в уточненій касаційній скарзі, а саме: необхідно зазначити, що судові рішення оскаржуються на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України - відсутність висновку Верховного Суду щодо визначення початку перебігу строку позовної давності у спадкових справах від дати нотаріальної відмови за наявності у спадковій справі нотаріальної відмови видачі свідоцтва про право на спадщину. 
 
Заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
 
Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки та арифметичні помилки.
 
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Під час виготовлення та оформлення вказаної вище ухвали помилково зазначено у мотивувальній частині (абзац п`ятий другої сторінки):                         «В уточненій касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо визначення початку перебігу строку позовної давності у спадкових справах за наявності заяви про відмову від спадщини» замість: «В уточненій касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої                статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо визначення початку перебігу строку позовної давності у спадкових справах від дати нотаріальної відмови за наявності у спадковій справі нотаріальної відмови видачі свідоцтва про право на спадщину».
З огляду на викладене, допущена у мотивувальній частині вказаної ухвали описка підлягає виправленню.
Керуючись статтею 269 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Виправити допущену у мотивувальній частині ухвали Верховного Суду                від 28 травня 2020 року описку, а саме: викласти абзац п`ятий другої сторінки вказаної ухвали в наступній редакції: «В уточненій касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо визначення початку перебігу строку позовної давності у спадкових справах від дати нотаріальної відмови за наявності у спадковій справі нотаріальної відмови видачі свідоцтва про право на спадщину». 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                           С. П. Штелик 
 
                                                                                                            А. А. Калараш  
 
                                                                                                            В. М. Сімоненко