ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 серпня 2020 року 	 	справа № 280/6460/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П. (доповідач),
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі № 208/6460/19 (суддя Татаринов Д.В., повний текст рішення складено 15.05.2020р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з адміністративним позовом до суду, в якому просила:
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач) 80022,46грн., у зв`язку з несвоєчасною виплатою за курсом 23,13058 грн. за долар США гарантованого ЗУ "Про СГВФО" відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "КБ "Надра", за період з 01 травня 2015 року по день подання даної заяви, в тому числі: невиплаченого залишку у розмірі 25153,35 грн.; неустойки (пені, штрафу) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за останній рік перед подачею позову - 8541,81 грн.; майнової відповідальності в розмірі 3% річних - 3545,59 грн.; збитки від інфляції - 13280,97 грн.; завданих збитків (упущеної вигоди) у розмірі 16,5 % річних - 19500,74 грн. станом на день подання даної заяви;
-   відшкодувати моральну шкоду 10 000 грн. і віднести до першої черги виплати на користь ОСОБА_1 .
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1  суму невиплаченого залишку у розмірі 25153,35 грн. за вкладом у ПАТ КБ "НАДРА" та 372,63 грн. - 3% річних за прострочення повернення вкладу за період з 26 грудня 2014 року по 06 лютого 2015 року. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив. 
Із рішенням суду не погодилися як позивач, так і відповідач, ними були подані апеляційні скарги.
Позивач оскаржила рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її вимог. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному  обсязі.
 Доводи позивача зводяться до того, що, її права  було порушено саме під час дії тимчасової адміністрації в банку, яка була запроваджена Фондом  06.02.2015р і діяла до 04.06.2015 включно. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку. Кошти за вкладом позивача мали бути відшкодовані ще в період до 04.06.2015, чого не сталося. Належна позивачу сума коштів повинна була бути виплачена Фондом у першу чергу в період здійснення тимчасової адміністрації. Позов пред`явлено не до банку, а зумовлений неналежним виконанням Фондом своїх  обов`язків, чому суд першої інстанції оцінку не надав.    
 Відповідачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві відповідач стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій позивачем частині, вважає, що суд повно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, що подавалися обома сторонами. Просить відмовити у задоволенні скарги позивача.
В свою чергу, відповідач також подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у даній справі в частині задоволених позовних вимог.
Вважає, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставами для скасування рішення в оскарженій частині та прийняття нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Звертає увагу, що повноваження щодо формування Переліку вкладників та щодо визначення сум, що підлягають відшкодуванню, покладені на уповноважену особу Фонду. У відповідача відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку рахунків. В даному випадку правовідносини між сторонами у справі регулюються виключно Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що є спеціальним, а не положеннями Цивільного кодексу України чи Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилається позивач.   
Позивач подала до суду клопотання, в якому просить відмовити у задоволенні скарги відповідача та залишити рішення суду першої інстанції в оскарженій відповідачем частині без змін.
Представники сторін у судове засідання не з`явилися, про час та дату проведення судового засідання були повідомлені належним чином.
Розгляд справи здійснювався у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України. 
Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційних скарг як позивача, так і відповідача слід відмовити,  враховуючи наступне.
З матеріалів справи встановлено, що 26 червня 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Надра" укладено Договір            № 1957980 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках "Новий ПУ "Базовий+", відповідно до якого позивач передав, а банк прийняв на вкладний рахунок 4500 доларів США строком на 6 місяців, з процентною ставкою 12,5 % річних, що підтверджується Квитанцією від 26 квітня 2014 року.
На підставі постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року №83 "Про віднесення ПАТ "КБ "Надра" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року №26, згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, на здійснення якої призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкову І.О..
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 85 від            23 квітня 2015 року продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду Стрюкової І.О. на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Надра" до 05 червня 2015 року включно.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" Стрюкову І.О. строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 квітня 2016 року №616, яким продовжено строки ліквідації ПАТ "КБ "Надра" на два роки по 04 червня 2018 року та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О. на два роки по 04 червня 2018 року включно.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08 листопада 2016 року №2342, яким продовжено строки ліквідації ПАТ "КБ "Надра" на два роки по 03 червня 2020 року та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О. на два роки по 06 червня 2020 року включно.
21 квітня 2015 року позивачці через ПАТ "Банк Кредит Дніпро" в Запорізькому Індустріальному відділенні було видано гарантовану суму відшкодування як вкладнику ПАТ "КБ "Надра" 85457,47 грн., що підтверджується квитанцією від 21 квітня 2015 року.
27 квітня 2015 року позивач звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із  заявою та вимогою надати інформацію.
20 травня 2015 року позивачу надано відповідь, викладену у листі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 12-036-16056/15 про результати розгляду колективної заяви.
07 листопада 2017 року та повторно 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявами-вимогами зробити перерахунок отриманої грошової виплати в розмірі 85457,47 грн., перерахувати суми валютних вкладів з процентами відповідно до курсу 23,13 грн. за 1 долар США станом на             06 лютого 2015 року, перерахувати та сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми в гривні за весь період затримки виплати.
Листом № 34-036-24494/17 від 05 грудня 2017 року позивачці повідомлено, що Фондом будуть виконані її вимоги за наявності відповідного рішення суду стосовно її договору, що набрало законної сили, в порядку та умовах, що визначені чинним законодавством України. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення з відповідача суми невиплаченого залишку грошових коштів 85457,47 грн., з процентами, відповідно до курсу 23,13 грн. за 1 долар США станом на             06 лютого 2015 року, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми в гривні за весь період затримки виплати.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.
На час розгляду справи Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "НАДРА" перебуває в процесі ліквідації, однак права та обов`язки даної юридичної особи не припинено.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюється Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452-VI від 23 лютого 2012 року. 
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.
Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).
Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).
Враховуючи, що заявлена позивачем до стягнення сума виникла із зобов`язань за договором банківського вкладу, який укладено між ОСОБА_1 та  ПАТ КБ "Надра", вимога про стягнення оспорюваної суми з ПАТ КБ "Надра" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в даному випадку є належним способом захисту прав позивача.
Так, розмір заборгованості по вкладу та відсоткам станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації (06 лютого 2015 року) становив: 4500 доларів США (депозит) дол. США + 282,02 доларів США (відсотки за договором) = 4782,02 долари США.
Як встановлено судом першої інстанції, 21 квітня 2015 року через відділення банку - ПАТ "Банк Кредит Дніпро" позивач отримала в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, кошти у розмірі 85457,47 грн. (а.с. 13).
Однак, виходячи із офіційного курсу гривні до долару США станом на 06 лютого 2015 року  23,130580 грн. за 1 долар США (а.с.10), така сума рівнозначна 3 694,57дол. США.
Таким чином, розмір заборгованості по вкладу та відсоткам, який підлягає до стягнення на користь позивача становить: 4782,02 -   3694,57 = 1087,45 доларів США, що в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації - 06.02.2015 року, становить: 1087,45 х 23,130580 = 25 153,35 гривень.
Згідно з частиною другою   статті 533 ЦК України, якщо   у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно частини 5  статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"  , відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.
Відповідно до чинного законодавства України, сайт НБУ - це офіційне джерело інформації для визначення курсу на конкретний день, де міститься історія курсів на кожен минулий день. 
За відомостями з сайту Національного банку України, станом на 05 лютого 2015 року та 06 лютого 2015 року курс гривні відносно 100 доларів США становив 1799,9763 грн., а станом на 06 лютого 2015 року відносно 100 доларів США становив 2313,050 грн.
Враховуючи, що   Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який має вищу юридичну силу відносно Листа НБУ, чітко визначено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, а не на початок дня чи на момент введення тимчасової адміністрації, суд приходить до вірного висновку, що для перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, слід застосовувати офіційний курс гривні до долара США, встановлений на 06 лютого 2015 року - 2313.0580 грн. за 100 дол. США, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення на її користь суми вкладу та невиплачених процентів за договором станом на 26 грудня 2014 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Банк виконав зобов`язання щодо повернення вкладу за депозитним Договором, провівши виплату вкладу з відсотками готівкою позивачу 21 квітня 2014 року.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначається статтею 625 Цивільного кодексу України.   
Так, вищевказаною статтею визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до змісту статтей 526 та 1058   Цивільного кодексу України,   зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). 
У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов`язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов`язання. 
Слід зауважити, що відповідач не заперечував, що 26 грудня 2014 року закінчився строк дії Договору. Судом встановлено, що позивачка була позбавлена можливості у період з 26 грудня 2014 року вільно отримати (зняти) грошові кошти і розпоряджатись ними на власний розсуд.
Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої, що вимоги позивача в частині стягнення на її користь 3% річних в розмірі 372,63 грн. за прострочення повернення вкладу за період з 26 грудня 2014 року по 06 лютого 2015 року за договором строкового банківського вкладу (депозиту) №1957980  підлягають задоволенню. 
          Що стосується вимог позивача про зобов`язання віднести позивача до першої черги виплат та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10  000 грн..
Як зазначено у частині 1 статті 3 Законом України    "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Правовідносини між позивачем та ПАТ "КБ "Надра" є договірними, а між Фондом гарантування та позивачем відносини грунтуються на  положеннях Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Стаття 625 Цивільного кодексу України  не застосовується до правовідносин, що регулюються спеціальним законодавством.
Враховуючи те, що відповідач у справі не є боржником за договором банківського вкладу, відповідальність за  статтею 625 ЦК України   до нього застосувати не можливо.
Відповідно до   статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"   Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку в межах суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
За вказаних обставин, після запровадження тимчасової адміністрації банку і початку процесу виведення банку з ринку унеможливлено стягнення коштів у будь-який інший спосіб ніж встановлений  Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Фондом гарантування не було допущено прострочення виконання зобов`язань перед позивачем, так як їй було виплачено гарантоване відшкодування в межах шестимісячного строку з дня початку процедури ліквідації банку.
Відповідно підпунктів 3, 5 частини 5   статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"  , під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів,пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку, нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками і кредиторами.
Вимоги про відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки спірні правовідносини регулюються спеціальним законом, яким є   Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відшкодування таких виплат цим Законом не передбачено.
Як зазначено у частині 1 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування, а також для забезпечення повернення банкнот і монет, переданих Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.
Згідно з частиною 2 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" оплата витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом. До цих витрат, зокрема, належать: 1) витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку, відкликання банківської ліцензії та інформації про продаж майна (активів) банку; 2) витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна (активів) банку; 3) витрати на проведення оцінки та продажу майна (активів) банку; 4) витрати на проведення аудиту; 5) витрати на оплату послуг осіб, залучених Фондом для забезпечення здійснення покладених на Фонд повноважень; 6) витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку.
Відповідно до пункту 6.8 глави 6    розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого 05 липня 2012 року Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за №1581/21893, оплата витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. До цих витрат, зокрема, належать: витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку, відкликання банківської ліцензії, призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку та інформації про реалізацію майна банку; витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна банку; витрати на проведення оцінки та продажу майна (активів) банку; витрати на проведення аудиту; витрати на оплату послуг осіб, залучених Фондом (уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку у разі делегування їй відповідних повноважень) для забезпечення здійснення покладених на нього (неї) повноважень; витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку; витрати щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; витрати на сплату судового збору.
З урахуванням вище викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача віднести позивача до першої черги виплат та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10  000 грн.
Доводи, наведені в апеляційних скаргах сторін, не спростовують правильних  висновків суду першої інстанції, судом повно встановлені обставини справи, порушень норм матеріального чи процесуального права з боку суду першої інстанції допущено не було, тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а скарги без задоволення.
Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі № 208/6460/19   - залишити без змін.

          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак