ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Шейко Т.І.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2020 року                                                                                     Справа № 640/22721/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Губської Л.В., Степанюка А.Г., 
за участю секретаря           Лісник Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2020 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про                     визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про:
- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 31.07.2019 про відмову в перерахунку пенсії позивача;
- зобов`язання відповідача провести з 01.06.2018 перерахунок пенсії позивача, з урахуванням заробітку за період з квітня 1992 року по березень 1997 року, вказаного в довідках про заробітну плату позивача, виданих ТОВ «Фірма «Проект», з виплатою донарахованих сум.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2020 року адміністративний позов було задоволено частково:
- визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії;
- скасовано рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 31.07.2019 про відмову в перерахунку пенсії;
- зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2018 щодо проведення з 01.06.2018 перерахунку пенсії позивача, з урахуванням заробітку за період з квітня 1992 року по березень 1997 року, вказаного в довідках про його заробітну плату, виданих ТОВ «Фірма «Проект», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. 
У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджується, що з 20.11.1991 позивача прийнято на роботу до фірми «Проект» на посаду менеджера з зовнішньоекономічної діяльності та 31.03.1997 звільнено з цієї посади, а з довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та про заробітну плату від 09.04.1997 № 20, виданих ТОВ Фірма «Проект» щодо заробітної плати позивача можливо встановити його реальні доходи для здійснення перерахунку пенсії.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що товариство, на якому працював позивач вже ліквідовано, а подані ним довідки оформлені з порушенням вимог законодавства.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у м. Києві.
12.06.2018 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою про прийняття до нарахування пенсії довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та про заробітну плату № 20 від 09.04.1997, виданих ТОВ Фірма «Проект».
Крім вказаних документів до заяви позивачем були додані копії індикаційного коду, паспорту та трудової книжки. Відповіді за результатами розгляду вказаної заяви позивачу надано не було, у зв`язку з цим, вважаючи свої права порушеними, вона звернулась з позовом до суду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2019 у справі № 826/13267/18 було визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у м.  Києві щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 12.06.2018 про перерахунок її пенсії та зобов`язано відповідача розглянути таку заяву по суті звернення, з прийняттям рішення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
31.07.2019 відповідачем прийнято рішення, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки надані довідки про заробітну плату не відповідають додаткам до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач, вважаючи порушеним своє право на перерахунок пенсії, звернулася до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003  № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законом № 1058-IV регламентовано принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
При цьому, згідно з частинами першою, четвертою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, тобто до січня 2004 року, зараховуються до стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше тобто Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконана на підставі трудового договору на підприємствах установах організаціях, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах і кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
В той же час, статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства при здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що трудова книжка є основним документом, яким підтверджується стаж роботи особи на певній посаді. Інші первинні документи, зокрема довідки про заробітну плату, можуть подаватися особою на підтвердження відповідних відомостей, які у її трудовій книжці не зазначені.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що записами в трудовій книжці позивача підтверджується, що з 20.11.1991 її прийнято на роботу до фірми «Проект» на посаду менеджера з зовнішньоекономічної діяльності та 31.03.1997 звільнено з цієї посади, а з довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та про заробітну плату від 09.04.1997 № 20, виданих ТОВ Фірма «Проект» щодо заробітної плати позивача, можливо встановити її реальні доходи для здійснення перерахунку пенсії.
При цьому, доводи апелянта про те, що подані позивачем довідки оформлені з порушенням вимог законодавства, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки апелянтом не зазначено, яким конкретно вимогам законодавства не відповідають такі документи і яким чином такі недоліки унеможливлюють здійснення перерахунку пенсії позивача.
При цьому, колегія суддів також приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом.
Аналізуючи всі доводи апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2020 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.  Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 04 серпня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: