КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №759/11557/20                                                                    головуючий у суді І інстанції: Петренко Н.О.
провадження №22-ц/824/11792/2020                                            головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
Іменем України
 
29 вересня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                                  Сушко Л.П.,
суддів:                                                           Іванової І.В., Сліпченка О.І., 
секретар судового засідання:                                   Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 липня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме залучення до складу формувань цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із заявою встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначив, що він, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і даний факт підтверджується посвідченням ліквідатора ЧАЕС серії НОМЕР_1 від 30.10.2019 року. Факт того, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як ліквідатор ЧАЕС з 04.05.1986 р. по 05.05.1986 р. - визнано державними органами і додатково підтверджується: трудовою книжкою від 10.06.1969 р.; довідкою № 31 від 26.03.1998 р.; талоном замовника від 04.05.1986 р.; витягом з наказу № 23км від 30.04.1983 р.; маршрутним листом травень 1986 р.; бухгалтерською довідкою № 94 від 10.09.1998 р.. Оскільки він військовозобов`язаний, то мав військовий квиток серії НОМЕР_2 від 31.10.1969 р.. Також, зазначає, що він є інвалідом 2 групи і його захворювання (інвалідність) пов`язані з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до  догляду МСЕК серії КИЕ-1 № 027757 від 01.08.2001 р., довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (70%) серії КИЕ-1 № 027757 від 01.08.2001 р. і експертним висновком Київської регіональної міжвідомчої експертної Ради для засвідчення осіб, які постраждали в результаті аварії на ЧАЕС на засіданні № 11/98 від 23.06.1998 р. Його стан здоров`я постійно погіршується про що свідчать медичні документи: витяг із історії хвороби № 6384 від 31.12.2014 р.; витяг із історії хвороби № 1747 від 10.04.2000 р.; витяг із історії хвороби № 2978 від 19.06.2001 р.; витяг із історії хвороби № 3954 від 31.07.2002 р.; виписний епікриз із історії хвороби № 1288 від 09.08.2000 р.; виписний епікриз із історії хвороби № 1318 від 07.08.1998 р.; виписний епікриз із історії хвороби № 411 від 03.04.1998 р.; виписний епікриз із історії хвороби № 1288 від 09.08.2000 р. На сьогодні він є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 від 23.12.1998р.. 
Згідно інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 29.03.2017 року № 01.1-14/561-1 та № 01.1-14/561 метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих створювались формування ЦО до яких залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань ЦО всі громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1990 р.р., а також тимчасово направлені або відрядженні у зазначені строки для робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, іншихпідприємств, установ і організацій незалежно від їх підвідомчої підпорядкованості. Архівні документи по ЦО мали термін зберігання 3-5 років і потім або знищувались або взагалі були відсутні оскільки не відносились до основної діяльності підприємств.
З урахуванням вищезазначеного, просив встановити факт залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з ЧЕС з 04.05.1986р. по 05.05.1986 р..
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме залучення до складу формувань цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням  ОСОБА_1 подав апеляційні скарги, у яких просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, і задовольнити його заяву у повному обсязі. Вказує, що особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони в 1986 року, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення. Звертає увагу суду, що для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Також, просить врахувати судову практику по даному питанню, зокрема рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.12.2019 р. № 754/15214/19.
Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністраціївідзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції керувався положеннями п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК Українита обґрунтовував свої висновки тим, що заявлені вимоги не відносяться до вимог, які повинні розглядатися у порядку цивільного судочинства, що не позбавляє заявника права вирішення спірного питання у встановленому законом порядку.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до частин 1-5 статі263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п.2Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 не можуть розглядатись судами заяви про встановлення  фактів належності  до  осіб,  які  постраждали  внаслідок  Чорнобильської катастрофи  до   ветеранів   чи   інвалідів   війни,   проходження військової  служби,  перебування  на   фронті,   у   партизанських загонах, одержання поранень і контузій  при  виконанні  обов`язків 
військової  служби,  про  встановлення  причин  і  ступеня  втрати працездатності,  групи  інвалідності  та  часу  її  настання,  про закінчення  учбового  закладу  і  одержання  відповідної освіти, одержання  урядових  нагород.  Відмова   відповідного   органу   в 
установленні такого  факту  може  бути  оскаржена  заінтересованою  особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК (1502-06).(Пункт 2 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України  N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.
Відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Оскільки законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, то в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення заявника до складу формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність заявника до інвалідів війни.
У випадку якщо заінтересована особа отримала від заявника документи, які підтверджують факт його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте надала відмову, яку заявник, маючи документальні підтвердження зазначеного факту, вважає безпідставною, він може оскаржити такі дії заінтересованої особи до адміністративного суду, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості відмови заінтересованої особи та оцінка наданих їй заявником документів як доказів його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі №310/8703/17.
Встановлено, що у липні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду із заявою встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначив, що він, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і даний факт підтверджується посвідченням ліквідатора ЧАЕС серії НОМЕР_1 від 30.10.2019 року. Факт того, що він брав участь ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як ліквідатор ЧАЕС з 04.05.1986 р. по 05.05.1986 р. - визнано державними органами і підтверджується доказами.
З урахуванням вищезазначеного, просив встановити факт залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з ЧЕС з 04.05.1986р. по 05.05.1986 р..
Суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі, оскільки судами не можуть розглядатися заяви про встановлення фактів залучення до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відмова відповідного органу в установленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Доводи апеляційних скарг про те, що особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони в 1986 року, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки факт, який просить встановити заявник, необхідний йому для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та отримання посвідчення особи з інвалідність внаслідок війни, який підлягає встановленню в порядку визначеному законодавством України. 
Доводи апеляційних скарг про те, що для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Також, просить врахувати судову практику по даному питанню, зокрема рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.12.2019 р. № 754/15214/19, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки судами не можуть розглядатись заяви про встановлення  фактів належності до  осіб,  які  постраждали  внаслідок  Чорнобильської катастрофи  до   ветеранів   чи   інвалідів   війни,   проходження військової  служби,  перебування  на   фронті,   у   партизанських загонах. Щодо застосування рішення суду першої інстанції по справі №754/15214/19 в якості судової практики, то суд апеляційної інстанції зауважує, що положеннями ст. 263 ЦПК України зазначене не передбачено. 
Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні,  не спростовують.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 186, 315 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційних скаргах.                                                                     На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційні скарги  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 липня 2020 року  залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «30» вересня 2020 року.
 
Головуючийсуддя	Л.П. Сушко    	
Судді	І.В. Іванова    	
   	О.І. Сліпченко