Ухвала 
 
24 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 628/3919/15-ц
 
провадження № 61-41406св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараш А. А., Сімоненко В. М., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Харківської області в складі суддів:  Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,  від 27 червня 2018 року,   
   
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних.
 
Свої позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року у справі № 2-734/10/12 було стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 390 000 грн та три відсотки річних у розмірі 7 429 грн. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2010 року вищезазначене рішення суду залишено без змін.
 
Указана сума боргу виникла у відповідача на підставі договору позики № 2 від 06 травня 2008 року та договору позики від 13 червня 2008 року.
 
ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 390 000 грн не погасила і станом на день подання цього позову, у зв`язку з чим позивач вважав, що має право вимагати від відповідача інфляційні збитки та три відсотки річних за весь час прострочення, розмір яких становить 58 373,66 грн та 328 380 грн відповідно, а всього стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 386 753, 66 грн.
 
Справа розглядалась судами неодноразово. 
 
Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволений частково.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 328 380 грн та три відсотки річних у розмірі 58 371,78 грн, а всього - 386 751,78 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В іншій частині позову відмовлено.
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просила скасувати заочне рішення.
 
Доводи заяви про перегляд заочного рішення мотивовані тим, що в судове засідання відповідач не з`явилася з поважних причин, оскільки судові повістки надсилалися за адресою, яка не є адресою її проживання.
Крім того, суд при ухваленні заочного рішення не врахував та не застосував норми щодо застосування строку позовної давності, оскільки позивач звернувся у суд з вимогами про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків, визначивши період для стягнення з 23 листопада            2010 року по 12 квітня 2016 року.
 
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області                           від 20 лютого 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено.
Скасоване заочне рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року у цивільній справі № 628/3919/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних.
Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
 
06 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася у суд із заявою в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності, про застосування якого нею заявлено.
 
Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області                       від 06 березня 2018 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних відмовлено. 
 
Постановою апеляційного суду Харківської області від 27 червня 2018 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області                                  від02 листопада 2018 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області 06 березня 2018 року скасовано.
Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 307 905 грн та 3% річних в сумі 35 128 грн 21 коп., а всього                      343 033 грн 21 коп. за період з 18 листопада 2012 року по 18 листопада  2015 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.   
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи. 
 
Підстави для виклику сторін відсутні.
 
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
 
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
У Х В А Л И В:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Харківської області від 27 червня 2018 року призначити до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справив складі п`яти суддів.  
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                С. П. Штелик
 
                                                                                           А. А. Калараш 
 
                                                                                           В. М. Сімоненко