УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/1909/19
Провадження № 22-ц/4820/881/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Журбіцький В.О.,
       з участю        представниці позивача        Герасимчук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алло», Фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 , третя особа – Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області, про захист прав споживачів за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог і процесуальні дії суду першої інстанції

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» (далі – ТОВ «Алло») про захист прав споживачів. 
ОСОБА_1 зазначив, що 7 квітня 2018 року він придбав у спеціалізованому магазині «Алло» по вул. Бандери, 2-А, в м. Хмельницькому, планшет NOMI C070011 Corsa2 7`3G 16GB червоний за ціною 1 799 грн. У період гарантійного строку в планшеті був виявлений істотний недолік, а саме на п`ятий день користування планшет зламався з невідомої причини, вимкнувся та більше не вмикався. 17 квітня 2018 року позивач передав виріб до сервісного центру для проведення діагностики та обслуговування, однак, після ремонту планшету відповідач відмовився надати гарантії його якості та повернути кошти за товар.
За таких обставин ОСОБА_1 просив суд розірвати договір купівлі-продажу від 7 квітня 2018 року, укладений між ним і ТОВ «Алло», та стягнути з ТОВ «Алло» на свою користь сплачену суму за планшет у розмірі 1 799 грн.
Суд першої інстанції ухвалою від 9 липня 2019 року залучив Фізичну особу – підприємця  ОСОБА_2 (далі – ФОП ОСОБА_2 ) до участі у справі як співвідповідача, а ухвалою від 28 листопада 2019 року – Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області (далі – Держпродспоживслужба) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 уточнив свої вимоги та просив суд:
розірвати договір купівлі-продажу від 7 квітня 2018 року, укладений між ним і ТОВ «Алло», ФОП ОСОБА_2 ;
стягнути з ТОВ «Алло», ФОП ОСОБА_2  на свою користь сплачену суму за планшет у розмірі 1 799 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2020 року в позові відмовлено.
Суд виходив з того, що договір купівлі-продажу планшету був укладений між ФОП ОСОБА_2  та ОСОБА_1 , а тому ТОВ «Алло» є неналежним відповідачем у справі. Оскільки ОСОБА_1 не довів істотних недоліків товару, а звичайні недоліки були повністю усунені під час гарантійного ремонту планшету, то підстави для розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів за товар відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що у придбаному ОСОБА_1 планшеті виявлено істотний недолік, а тому позивач вправі відмовити від договору та вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Суд не врахував цих обставин і норм чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «Алло» і ФОП Сосницький Є. ОСОБА_3  подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість.
Держпродспоживслужба не висловило своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції встановив обставини справи повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено ним неправильно.
Також суд неправильно витлумачив норми ст. 8 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі – Закон №1023-ХІІ), не застосував норми ст. 679 ЦК України, ст. 17 Закону №1023-ХІІ та не дотримався приписів ст. 81 ЦПК України.
У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення про відмову в позові до ФОП ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового судового рішення.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

7 квітня 2018 року ОСОБА_1 придбав у спеціалізованому магазині «Алло» по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, у ФОП ОСОБА_2 планшет NOMI C070011 Corsa2 7`3G 16GB червоний за ціною 1 799 грн.
На цей виріб встановлено гарантійний строк.
Після передання товару покупцеві був виявлений його недолік, а саме планшет не вмикався.
17 квітня 2018 року ОСОБА_1 передав планшет до сервісного центру «Робим гуд» для проведення діагностики і технічного обслуговування виробу, а після ремонту планшету – відмовився від нього.
30 квітня 2018 року ОСОБА_1 висунув до ТОВ «Алло» вимогу про повернення сплачених за товар коштів, однак йому було відмовлено.

а) щодо належного відповідача у справі

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За своїм правовим визначенням договір купівлі-продажу є угодою між учасниками цивільних відносин, за умовами якої відбувається обмін товару на гроші.
Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Продавець – це особа, яка передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність іншій стороні, а покупець – це особа, яка приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ціну). 
Відповідачем у цивільній справі є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Визначення кола відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Цивільний процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі.
Із чеку №3 від 7 квітня 2018 року (а.с. 8) слідує, що договір купівлі-продажу планшету був укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а тому саме ФОП ОСОБА_2 має відповідати за пред`явленими вимогами.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ТОВ «Алло» є неналежним відповідачем у справі, внаслідок чого заявлений до нього позов не підлягає задоволенню.

б) щодо вирішення спору по суті вимог

Застосовані норми права

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).
Законом №1023-ХІІ врегульовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
В силу пп. 13, 15, 12 ст. 1 Закону №1023-ХІІ: належна якість товару, роботи або послуги – властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем; недолік – будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); істотний недолік – недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Із положень п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону №1023-ХІІ слідує, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.
Частино 1 статті 6 Закону №1023-ХІІ встановлено, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону № 1023-ХІІ у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Аналогічні правові наслідки передання покупцеві товару неналежної якості закріплені у ч.ч. 1, 2 ст. 678 ЦК України.
Відповідно до ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.  Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
В силу ч. 14 ст. 8 Закону №1023-ХІІ вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.
У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції (ч. 4 ст. 17 Закону №1023-ХІІ).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Указане у ст. 81 ЦПК України правило, за яким кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, діє, якщо матеріальним законом не передбачено перерозподіл обов`язків доказування.
До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів слід віднести, в тому числі, виникнення недоліку (неналежна якість) товару або істотних недоліків товару, завдання споживачеві шкоди внаслідок недоліків (неналежної якості ) продукції, причини виникнення цих недоліків і вина продавця.
Умовою відповідальності продавця за недоліки товару є факт виникнення цих недоліків.
Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що саме на споживача покладається обов`язок довести факти виникнення недоліку товару та завдання йому шкоди. В свою чергу, тягар доказування причин виникнення недоліку товару та відсутності вини продавця покладається на останнього.
Виявлення істотного недоліку товару, тобто недоліку, який не можна усунути, недоліку, усунення якого пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліку, який виявляється неодноразово чи з`являється знову після його усунення, дає право покупцеві відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. 
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 планшет неналежної якості, недолік якого проявився через декілька днів після передання продавцем товару покупцеві, тобто протягом гарантійного строку), внаслідок чого позивачеві завдано майнової шкоди у розмірі 1 799 грн. 
За таких обставин саме на ФОП ОСОБА_2 покладається обов`язок довести відсутність істотного недоліку товару, в тому числі внаслідок усунення цього недоліку під час гарантійного ремонту виробу, чи виникнення істотного недоліку внаслідок порушення ОСОБА_1 правил користування товаром або його зберігання. Також ФОП ОСОБА_2 має довести відсутність своєї вини у завдані шкоди позивачеві.
ФОП ОСОБА_2 не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, одним із яких міг бути висновок експертизи продукції, а тому позов ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплаченої за товар суми підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що саме позивач повинен був довести наявність істотного недоліку товару. 

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 є необґрунтованим, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.
В частині вимог до ТОВ «Алло» висновки суду ґрунтуються на зібраних доказах, а ухвалене ним рішення відповідає вимогам закону.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки відповідно до ст. 22 Закону №1023-ХІІ ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, а його позов, який містить одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, задоволено до ФОП ОСОБА_2 в повному обсязі, то з останнього на користь держави слід стягнути судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 3 842 грн ((1921х0,4х2)+(1921х0,4х2х150%)).

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2020 року про відмову в позові до Фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.
Розірвати договір купівлі-продажу планшету NOMI C070011 Corsa2 7`3G 16GB, укладений 7 квітня 2018 року між Фізичною особою – підприємцем ОСОБА_2 і  ОСОБА_1 .
Стягнути з Фізичної особи – підприємця ОСОБА_2  (місцезнаходження – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1  (місце проживання – АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) 1 799 гривень сплачених за товар коштів. 
Стягнути з Фізичної особи – підприємця ОСОБА_2  (місцезнаходження – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь держави (отримувач: Управління Казначейства у місті Хмельницькому/місто Хмельницький (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 38045529, р/р UA938999980313171206080022002, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)) 3 842 гривні судового збору.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 липня 2020 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       А.В. Купельський

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Палінчак О.М.
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 57