У Х В А Л А 
03 липня  2020 року
м. Київ
справа № 638/17346/18
провадження № 61-9413ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 травня 2020 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства  «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства  «Харківміськгаз» про повернення безпідставно отриманого газу, 
В С Т А Н О В И В :
В листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» (далі - ПАТ «Харківміськгаз») звернулося до суду з позовом до                   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання в розмірі 21316,86 грн.
Позовна заява мотивована тим, що відповідач користується домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , помешкання обладнано газовими приладами. 
23 квітня 2018 року представниками ПАТ «Харківміськгаз» була проведена перевірка газового обладнання за адресою відповідача. За результатами перевірки встановлено порушення, а саме виявлені ознаки несанкціонованого втручання в роботу БСГ - МКМ G-6 №259322 - пломба заводу - виробника викликає сумніви, про що було складено Акт про порушення №1179/18 від 23 квітня 2018 року
 26 квітня 2018 року було проведено експертизу лічильника газу, відповідно до якої було виявлено втручання в газовий лічильник Споживача - МКМ G-6 №259322. На підставі виявленого порушення було складено розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу. В зв`язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» заборгованість у розмірі 21316,86 грн., з яких 20812,52 грн. - заборгованість у вигляді вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу; 150,53 грн. - 3% річних; 353,81 грн. -інфляційні.
29 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Харківміськгаз» про захист прав споживача.
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ПАТ «Харківміськгаз» не здійснив планову та чергову повірку лічильника БСГ - МКМ G-6 № 259322 при його встановленні в будинку АДРЕСА_1 в 2008 році та в строк до 31 березня 2018 року. 
За фактичними даними вона оплатила послуги з надання газопостачання до її будинку, тому підстав для застосування статті 625 ЦК України до спірних правовідносин немає. Крім того, послуги з газопостачання природного газу по місту Харків та Харківської області з 01 липня 2015 року надає Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (далі - ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ»), яке за період з 2015 року по 2018 рік не пред`являло до неї претензій. 
Вважає, що позивачем безпідставно набутий природний газ на суму 20 812,52 грн за ціною для населення, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року № 867, а саме - на травень 2019 року в розмірі 7,87925 грн за 1 куб м.
Посилаючись на вказані обставини,  ОСОБА_1 просила зобов`язати повернути безпідставно отримані ПАТ «Харківміськгаз» 2 641,43 куб м природного газу із розрахунку: 20 812,52 грн : 7,87925 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня                  2019 року,  яке залишене без зміни постановою Харківського апеляційного суду від 29 травня 2020 року позов ПАТ «Харківміськгаз» задоволено. 
Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягів природного газу за несанкціонований відбір природного газу в розмірі 21 316,86 грн та                            1 762,00 грн судового збору. Зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Харківміськгаз», суд першої інстанції, з висновком яким погодився апеляційний суд, виходили з того, що у будинку відповідачки було виявлено ознаки несанкціонованого втручання в роботу газового лічильника (БСГ - МКМ G-6 № 259322), а саме - пломба заводу-виробника викликала сумніви, що підтверджується актом про виявлені порушення № 1094 від 23 квітня 2018 року та актом про порушення                       № 1179/18 від 23 квітня 2018 року. Отже, ПАТ «Харківміськгаз» доведено факт несанкціонованого відбору ОСОБА_1 природного газу.
Залишаючи зустрічний позов без задоволення, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог ОСОБА_1 
23 червня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга     ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 травня 2020 року, в якій просить судові рішення скасувати та постановити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. А у задоволенні позову ПАТ «Харківміськгаз» відмовити. 
Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом                       на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.
Ціна позову у даній справі становить 21316,86 грн., яка станом                          на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 травня 2020 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства  «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства  «Харківміськгаз» про повернення безпідставно отриманого газу відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        В. М. Сімоненко
    
                                                                                                         С. Ю. Мартєв
                 
                                                                                                         Є. В. Петров