КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7381/2020      
справа № 757/35918/19-ц                                          
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
23 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
 
Розглянувши  в порядку ст.. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток-Холдинг» Шваба Андрія Володимировича на рішення Печерського районного суду м. Києва, постановленого суддею Матійчук Г.О. 13 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток-Холдинг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У липні 2019 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначила, що з 03.12.2012 року по 17.04.2019 року працювала у відповідача на посаді начальника ревізійного відділу. На день звільнення у підприємства перед нею була заборгованість по виплаті заробітної плати за лютий, березень та квітень 2019 року, розмір якої становить 97 608 грн. При цьому спору про розмір заробітної плати між нею та відповідачем немає. 15.05.2019 року відповідач перерахував на її розрахунковий рахунок в АБ «Південний» заробітну плату за лютий, а 16.05.2019 року за березень. Остаточний розрахунок було проведено 06.06.2019 року. Таким чином затримка розрахунку по заробітній платі становить 33 дні (квітень - 7 робочих днів; травень - 22 робочі дні; червень - 4 робочі дні), а загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 55 623,15 грн., який обраховується наступним чином: заробітна плата за два останні місця, які передували звільненню (лютий, березень) становила 33 711,01 грн. за кожен місяць. Кількість робочих днів в лютому і березні 40 робочих днів (20+20). Середньоденна робітна плата ставить 1 685,55 грн. (67 422,02:40=1 685,55 грн.). Кількість днів, протягом яких не було виплачено заробітну плату становить 33 робочі дні. Отже загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає 55 623,15 грн. (33 дні х 1 685,55 грн.). Просила стягнути зазначену суму з відповідача, а також судові витрати.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток-Холдинг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток-Холдинг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 55 623 грн. 15 коп. (сума середнього заробітку вказана без врахування податків та/або інших обов`язкових платежів).  
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток-Холдинг» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 802 грн. 80 коп.
Не погодившись з рішенням суду, Генеральний директор ТОВ «Росток-Холдинг» Шваб А.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, мотивуючи тим, що рішення суду необґрунтоване, прийняте з неповним з`ясуванням всіх обставин справи щодо наявності вини відповідача при затримці розрахунку з позивачем при звільненні.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За положенням ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог позивача.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.12.2012 року працювала у відповідача на посаді начальника ревізійного відділу, про що свідчить копія наказу про прийняття на роботу №26 від 03.12.2012 р. На підставі наказу про звільнення №24 від 17.04.2019 р. її було звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Згідно з довідкою про доходи №61 від 18.04.2019 р. заробітна плата позивача з 01.11.2018 р. по 17.04.2019 р. склала 849 477,19 грн.
Заборгованість станом на 18.04.2019 р. склала 97 608 грн, (за лютий. березень та квітень 2019 р.).
Згідно виписки з рахунку клієнта АБ «Південний» заробітна плата за лютий 2019 р. позивачу була перерахована 15.05.2019 р., заробітна плата за березень 2019 р. перерахована 16.05.2019 р., а заробітна плата за квітень 2019 р. перерахована 06.06.2019 р.
Таким чином вбачається, що заборгованість по  заробітній платі за лютий, березень та квітень,   становив 97 608 грн. При цьому спір про розмір заробітної плати між позивачем та відповідачем відсутній.
Вбачається, що затримка розрахунку по заробітній платі становить 33 робочі дні (квітень - 7 робочих дні; травень - 22 робочі дні; червень 4 робочі дні).
Загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 55 623,15 грн., який судом першої інстанції правильно розрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100    
Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
 Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме по день розрахунку, слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення  заробітної плати  у зв`язку  із  затримкою  розрахунку  при  звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня  після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Посилання апелянта на ту обставину, що Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30.11.2018 р. у справі № 635/4979/18, провадження 1-кс/635/3127/2018, якою було змінено спосіб накладення арешту, визначеного ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28.09.2018 р. у справі 635/4979/18, шляхом встановлення заборони власникам корпоративних прав ТОВ «Росток-Холдинг» розпорядження, відчуження та користування вказаними корпоративними правами, не звільняє відповідача від виконання трудового законодавства при звільненні працівника.
В подальшому, 28.12.2018 р. на виконання ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30.11.2018 р. з метою забезпечення здійснення заходів з управління, Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів прийнято рішення про відсторонення керівників та підписантів групи «Росток-Холдинг» та призначено тимчасово виконуючих обов`язки керівників підприємств.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що самі по собі факт прийняття рішень про відсторонення керівників та призначення тимчасово виконуючих обов`язки керівника ТОВ «Росток-Холдинг», незалежно від волі власників корпоративних прав, що спричинило зміни в плановій господарській діяльності підприємства та як наслідок, відсутність коштів на рахунках підприємства, не виключає відповідальності роботодавця.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про  задоволення позовних вимог.   
Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток-Холдинг» Шваба Андрія Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але  може бути оскаржена до Верховного Суду  протягом  тридцяти днів з  дня  складення  повного  судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 28 липня 2020 року.

 
Суддя - доповідач:     

Судді: