КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа 760/6641/20 
провадження № 22-ц/824/10207/2020
 
01 вересня 2020  року                                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів : 
судді-доповідача Кирилюк Г.М.,
суддів:  Рейнарт І.М.,  Семенюк Т.А.,
 
розглянув в порядку письмового провадження справу  за позовом ОСОБА_1   до ОСОБА_2 , відділу  державної виконавчої  служби Овідіопольського районного  управління  юстиції  Одеської області про  відшкодування  матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою   ОСОБА_1  на ухвалу Солом`янського районного  суду  м. Києва від 17  березня  2020  року у складі судді Усатової  І. А.,  
встановив:
 
11.03.2020  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 ,  відділу  державної виконавчої  служби Овідіопольського районного  управління  юстиції  Одеської області про  відшкодування  матеріальної та моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що  14.06.2013 державний виконавець Овідіопольського  районного  відділу  державної виконавчої служби  ГТУЮ в Одеській області  в ході примусового  виконання   судового  рішення  про  стягнення  з ОСОБА_1   неустойки за несвоєчасну  сплату аліментів,  виніс постанову  про  накладення  арешту і оголошення  заборони відчуження  належної  йому на праві власності земельної ділянки  площею  0,122 га  по  АДРЕСА_1 , чим порушив його  права.  
 Рішенням  Овідіопольського  районного  суду  Одеської області від  27  липня  2016 року  у задоволенні   його позову  до   ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 ,  Овідіопольського  районного  відділу   державного  виконавчої служби  Головного  територіального  управління юстиції  в Одеській області  про зняття арешту з майна  і скасування  заборони на  його  відчуження було  відмовлено.  Вказане судове рішення  було  скасовано  рішенням апеляційного суду  Одеської області  від 08  листопада  2016 року та ухвалено  нове рішення  про  часткове  задоволення  позовних  вимог.  
Крім цього,  постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року, залишеною без зміни ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року та постановою  Верховного  Суду  від  02 травня 2018 року, позов ОСОБА_2    задоволено.  Визнано  протиправним та скасовано   рішення державного  реєстратора  прав на нерухоме майно  Реєстраційної  служби Овідіопольського  районного управління  юстиції  в  Одеській області Колесніченко  І.С. про  державну реєстрацію  права власності  ОСОБА_1 на 1/1  земельної ділянки   площею  1,122 га,  кадастровий номер  5123755100:02:004:0547, розташованої  за адресою:  АДРЕСА_1 .  
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 березня  2019 року  визнано  за  ОСОБА_1 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,122 га, кадастровий номер 5123755100:02:004:0547, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .  
Внаслідок  незаконних дій відповідача  була  принижена  його  честь ,  гідність та ділова репутація. Суди тривали  протягом  2014 -2019 років. Прибуття на засідання  судів  накладало на  бюджет його  сім`ї  додаткові  витрати.  За  вказаний час він  неодноразово  лікувався   в денних  стаціонарах  та знаходився на стаціонарному лікуванні.  
З огляду  на викладене, просив  стягнути з  відповідачів реальні  збитки 45 909,44 грн, що  складаються  з вартості медичних препаратів -15 909,14 грн та вартості квитків в напрямку Київ-Одеса-Київ - 30 000  грн, а  також   стягнути  моральну  шкоду  в сумі  50 000  грн.
Ухвалою Солом`янського районного  суду  м. Києва  від  17 березня   2020  року цивільну  справу за позовом   ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 ,  відділу  державної виконавчої  служби Овідіопольського районного  управління  юстиції  Одеської області про  відшкодування  матеріальної та моральної шкоди передано на розгляд  до Овідіопольського районного  суду  Одеської області    за підсудністю. 
В апеляційній  скарзі позивач   ОСОБА_1 , посилаючись на  порушення  судом  першої інстанції  норм  процесуального  права, просить скасувати   ухвалу Солом`янського районного  суду  м. Києва від 17  березня  2020  року та ухвалити нове рішення  про  задоволення  позову. 
Свої доводи мотивує тим,  що предметом  даного  позову   є  вимога  про  відшкодування   шкоди,  що  підлягає   розгляду  відповідно   до  положень ч. 4 ст. 28 ЦПК  України. Рішення,  яке стало  підґрунтям подання  позову,  було винесено  саме  Овідіопольським районним судом  Одеської області, де відповідачі  підтримали його.  
Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло. 
Відповідно  до  положень ч.2 ст. 369  ЦПК  України  апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановляючи ухвалу  про  передання  справи  за підсудністю  до Овідіопольського  районного  суду  Одеської області, суд першої  інстанції  виходив з положень   ст. 27  ЦПК  України та тієї обставини,  що  місце  проживання та  місцезнаходження  відповідачів зареєстровано  в Одеській області м. Овідіополь.
Колегія суддів  погоджується   з таким висновком  суду  першої інстанції.
Так,  відповідно  до   положень  ч.4 ст. 28 ЦПК  України  позови,  пов`язані  з відшкодуванням  шкоди, заподіяної  особі незаконними рішеннями,  діями чи бездіяльністю  органу,  що  здійснює  оперативно-розшукову діяльність,  досудове розслідування, прокуратури або  суду,  можуть   пред`являтися також за  зареєстрованим  місцем  проживання   чи перебування  позивача. 
Згідно з положеннями  статті 1176 ЦК України, якою врегульовано питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Позовних  вимог  про  відшкодування  державою   шкоди, заподіяної  особі незаконними рішеннями,  діями чи бездіяльністю  органу,  що  здійснює  оперативно-розшукову діяльність,  досудове розслідування, прокуратури або  суду по  справі  не заявлено. 
За  таких  обставин  суд першої  інстанції правильно застосував положення  ст. 27  ЦПК  України,  які визначають  підсудність  справ за місцем  проживання  або  місцезнаходженням  відповідача. 
Оскаржувана ухвала суду  постановлена з додержанням норм процесуального права. 
Відповідно до ст.375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського  районного суду міста Києва від 19  червня 2018  року без змін. 
Керуючись ст. 353, 367, 374, 375  ЦПК  України суд  
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити  без задоволення.
Ухвалу Солом`янського  районного суду міста Києва від 17  березня  2020  року залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття та  може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Суддя-доповідач:                                                                                            
                      
Судді: