ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 року          м.Дніпро         Справа №  912/1583/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Паруснікова Ю.Б.,  Вечірка І.О., 
секретар судового засідання: Вітко Г.С,, 
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2020 ( суддя Бестаченко О.Л.) у справі №912/1583/20
за позовом: Державного підприємства "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України, 25014, м. Кропивницький, просп. Інженерів, буд. 2,  
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград", 25004, м. Кропивницький, вул. Бережинська, буд. 20 
за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Центральна, 6,
про стягнення 1 517 535,00 грн,

                                             ВСТАНОВИВ:  
1. Зміст і мотиви оскаржуваного рішення у справі.
Державне підприємство "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України звернувся до Господарського суду Кіровоградськкої області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград" про  стягнення збитків у сумі 1 517 535,00 грн 
Разом з позовною заявою Державним підприємством "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України подано заяву від б/н № б/н (вх. № 1585/20 від 07.05.2020) про забезпечення позову, яка містить вимогу наступного змісту:
- забезпечити позов шляхом накладення арешту на матеріальні цінності, які є власністю відповідача та знаходяться за місцезнаходженням майна, яке становить предмет договору.
На думку позивача, невжиття заходів щодо накладення арешту на майно, яке є власністю відповідача та зберігається за місцезнаходженням вищевказаного майна, що належить до державної власності, може в подальшому зробити неможливим виконання рішення суду.
Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2020 року по справі №912/1583/20 у задоволенні заяви Державного підприємства "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України від б/д № б/н (вх. № 1585/20 від 07.05.2020)  про забезпечення позову відмовлено повністю.
          Ухвала мотивована тим, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, достатніх для забезпечення позову. 
           2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.
Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Державне  підприємство  "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України  звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2020 у справі №912/1583/20 та ухвалити нове рішення, яким забезпечити позов шляхом накладення арешту на матеріальні цінності, які є власністю відповідача та знаходяться за місцезнаходженням позивача. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає , що у зв`язку з припиненням дії договору, відповідачем можуть бути вчинені дії, щодо умисного затягнення судового процесу, а відтак ухилення від матеріальної відповідальності. Суд першої інстанції, зробивши висновок про те, що захід забезпечення позову, який позивач просить застосувати до відповідача, не наводить жодної мотивованої аргументації.
Скаржник, посилаючись на постанову Верховного Суду від 15.01.2019 року у справі № 915/870/18 та ухвалу Верховного Суду від 20.08.2018 у справі №917/1390/17 вважає, що майно яке належить відповідачеві  та знаходиться на території позивача, має безпосереднє відношення до предмету спору. На період дії договору позивачем, була надана безперешкодна можливість відповідачу здійснювати свою господарську діяльність, яка, виходячи зі специфіки останнього, полягає у постійному транспортуванні нафтопродуктів, а отже використання для цих цілей  великогабаритних вантажних транспортних засобів, з чого скаржник робить висновок, що постійні операції, пов`язані з транспортуванням майна відповідача, призвели до завдання матеріальних збитків, відшкодування яких і становить предмет позову позивача. 
           3. Узагальнені доводи та заперечення  інших учасників справи.
          Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції. 
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.06.2020 року, у складі колегії суддів головуючого судді  Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2020 у справі №912/1583/20  та призначено до розгляду у судовому засіданні на 07.07.2020 року.
          Представники сторін у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.
На електронну адресу суду від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 04/309 від 06.07.2020 року, 
          Колегія суддів приходить до висновку, що вказане клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки даний документ не містить електронного цифрового підпису, про що складена відповідна довідка головним  спеціалістом відділу документообігу та контролю Центрального апеляційного господарського суду -  Фесенко Л.В.   та суперечить ч. 8 ст. 42 ГПК України відповідно до якої якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).
07.07.2020 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови. 
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2020 року у справі №912/1583/20 слід залишити без змін з наступних підстав.
5. Встановлені та неоспорені обставини та відповідні їм правовідносини.
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України, яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград" про  стягнення 1 517 535,00 грн суми збитків за пошкодження ділянки дорожнього покриття, яка знаходиться на прилеглій території до майна, яке передане в оренду, та належить до державної власності з покладенням на відповідача судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що за час дії договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, від 12.08.2014 № 66-34-05/296 та договору про відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг орендарю від 12.08.2014 № 04-306, постійне пересування навантаженого транспорту відповідача (відповідно до специфіки господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград"), призвело до часткового пошкодження дорожнього покриття, а подекуди дорожнє покриття повністю було приведене у непридатність. За викладених обставин позивач змушений звернутись до господарського суду з даним позовом за захистом своїх гарантованих Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг орендарю від 12.08.2014 № 04-306 та чинним законодавством прав.
Разом з позовною заявою Державним підприємством "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України подано заяву від б/н № б/н (вх. № 1585/20 від 07.05.2020) про забезпечення позову, яка містить вимогу наступного змісту:
- забезпечити позов шляхом накладення арешту на матеріальні цінності, які є власністю відповідача та знаходяться за місцезнаходженням майна, яке становить предмет договору.
В обґрунтування необхідності забезпечення позову у даній справі позивач зазначав, що наразі між позивачем та відповідачем наявний спір щодо пошкодження останнім майна, а саме дорожнього покриття, балансоутримувачем якого є позивач, в загальному розмірі 1 517 535,00 грн. 
Позивач вказував, що договірні відносини, які стали причиною виникнення господарського спору, фактично припиняють свою дію 11.05.2020, а відповідач може використати дану ситуацію для умисного затягування судового процесу та ухилення від відповідальності.
На думку позивача, невжиття заходів щодо накладення арешту на майно, яке є власністю відповідача та зберігається за місцезнаходженням вищевказаного майна, що належить до державної власності, може в подальшому зробити неможливим виконання рішення суду.
           6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Під час розгляду заяви про забезпечення позову не вирішується спір по суті. Отже, обставини спричинення відповідачем збитків за пошкодження ділянки дорожнього покриття, яка знаходиться на прилеглій території до майна, яке передане в оренду, та належить до державної власності, у тому числі невиконання відповідачем вимоги позивача щодо відшкодування матеріальних збитків завданих майну, не є встановленими та підлягають доведенню під час вирішення справи по суті. Ухилення від виконання зобов`язання (зокрема, відшкодування завданих збитків) саме по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.
В свою чергу, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Оскільки позивачем до поданої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову не додано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, достатніх для вжиття судом заходів для забезпечення позову, колегія суддів вважає правильним висновку суду про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. 
           7. Мотиви відхилення кожного аргументу.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника з огляду на наступне.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованим для  забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду            забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). 
Звертаючись до суду із заявою про      забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу        забезпечення позову.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
У позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат.
Посилання скаржника на використання Товариством з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград" ситуації щодо закінчення договірних відносин 11.05.2020 для умисного затягування судового процесу у даній справі та ухилення від відповідальності, що в подальшому може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі, є припущеннями.
Потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.
З поданих заявником матеріалів заяви про забезпечення позову та позовної заяви судом апеляційної інстанції встановлено, що останні не містять доказів в підтвердження наведених заявником обставин. Разом з тим, жодних обґрунтованих причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надається.
Щодо посилань скаржника на правові позиції Верховного Суду викладені постанові від 15.01.2019 року у справі № 915/870/18 та ухвалі від 20.08.2018 у справі №917/1390/17, - колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів зауважує, що посилання на правові позиції Верховного Суду не є       релевантними       для цієї судової справи з огляду на різні обставини справи. 
При цьому, керуючись частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів      враховує правову      позицію, викладену постанові у  постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №      910/14149/19, в якій зроблено висновок про те, що відсутній правовий зв`язок між заявленим позивачем заходом забезпечення (накладення арешту на нерухоме майно) і предметом позову  (про стягнення коштів), оскільки нерухоме майно не належить до предмета спору.         
Таким чином, з огляду на недоведеність належними та допустимими доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на матеріальні цінності відповідача з підстав, що зазначені позивачем у відповідній заяві, у зв`язку з цим оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст. 236 ГПК України з підстав, наведених вище.
8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.
          Права скаржника не порушені.
           9. Висновки за результатами розгляду апеляційної  скарги.
          Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.
          Колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2020 у справі №912/1583/20 постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали без змін.
           10.Судові витрати.
          Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Державного підприємства "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України   –  залишити без задоволення.
          Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2020 у справі №912/1583/20 – залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню. 
Повний текст складено 13.07.2020 року. 
Головуючий суддя                                                            Л.М. Білецька

Суддя                                                                                          Ю.Б. Парусніков 

Суддя                                                                                          І.О. Вечірко