УХВАЛА

16 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 120/3932/19-а
адміністративне провадження № К/9901/14537/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів Мартинюк Н.М., Шишова О.О.,
перевіривши касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року
у справі №120/3932/19-а за позовом Громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок Жмеринського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області № 01/04 від 22 травня 2019 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ; зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області надати дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ; викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_2 .
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково: зобов`язано Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19 лютого 2019 року про надання дозволу на імміграцію відповідно до пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» як особі, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, із урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У вказаному рішенні суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та, також, визнав протиправним та скасував рішення Жмеринського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області № 01/04 від 22 травня 2019 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україні ОСОБА_1 .
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями відповідачем 11 червня 2020 року подано касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано 10 (десять) днів з моменту отримання копії указаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до Суду виправленої касаційної скарги відповідно до кількості учасників у справі із зазначенням підстав для касаційного оскарження, викладених з урахуванням положень частини четвертої статті 328 КАС України.
13 липня 2020 року до касаційного суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги.
Так, недоліки касаційної скарги усунуто в строк, встановлений Судом.
Вирішуючи   питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.
Такий перелік не є вичерпним.
Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання протиправним та скасування висновку Жмеринського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області № 01/04 від 22 травня 2019 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ; зобов`язання Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області надати дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1 .
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року вирішено здійснювати розгляд справи №120/3932/19-а за правилами спрощеного позовного провадження.
Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не установлено.
Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 та частини четвертої статті 257 КАС України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 КАС України, відсутні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 КАС України Суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі №120/3932/19-а за позовом Громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко
Н.М. Мартинюк
О.О. Шишов
Судді Верховного Суду