Постанова                                                   
Іменем  України 
 
03 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 824/264/2018
 
провадження № 61-5881ав20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в складі:
Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
за участю секретаря судового засідання - Шабаліної К. Г.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Каращук Катерина Леонідівна, 
заінтересовані особи - приватне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація»,
 
за участю представників:
заявника - ОСОБА_2 ,
суб`єкта оскарження - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
заінтересованої особи - ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду                    (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 28) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у складі судді                  Коцюрби О. П. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни, заінтересована особа - приватне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація»,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л., заінтересована особа - приватне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація» (далі - ПрАТ «Українська автомобільна корпорація»).
Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. перебувають виконавчі листи, видані 14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з нього на користь ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» грошових коштів. 
Київським апеляційним судом 14 березня 2019 року видано два виконавчих листи у справі № 824/264/2018 (провадження № 6/824/3/2019), а саме: виконавчий лист № 824/264/2018 про стягнення з нього на користь                        ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» 266 540 грн 40 коп. заборгованості з оплати орендних платежів; 25 870 грн штрафу за затримку повернення орендованого майна; 97 088 грн пені; 37 264 грн 57 коп. інфляційних втрат; 9 477 грн 84 коп. трьох відсотків річних, на загальну суму 436 240 грн 81 коп; виконавчий лист № 824/264/2018 про стягнення з нього на користь ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» 881 грн судового збору.
Для примусового виконання рішення суду 15 квітня 2019 року стягувач пред`явив приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. на виконання вищезазначені виконавчі документи разом із заявами про відкриття виконавчого провадження.
На підставі виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня                            2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з нього на користь ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» суми боргу у розмірі 436 240 грн 81 коп. приватним виконавцем відкрито виконавче провадження                                        № 58900193, а на підставі виконавчого листа № 824/264/2018, виданого                     14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з нього на користь ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» судового збору у розмірі  881 грн - виконавче провадження № 58903260. Вказані виконавчі провадження були об'єднані приватним виконавцем Каращук К. Л. у зведене виконавче провадження № 58903492.
Скаржник вважав, що виконавчі провадження відкриті з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватний виконавець Каращук К. Л. не мала права відкривати виконавчі провадження, тому що у боржника на час відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих листів, виданих 14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, було відсутнє будь-яке майно на території виконавчого округа                 м. Києва, отже дії виконавця є неправомірними та незаконними.
Враховуючи наведене просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня                      2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з нього на користь ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» грошових коштів у сумі                        436 240 грн 81 коп.; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з нього на користь                             ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» судового збору у сумі 881 грн.; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва                      Каращук К. Л. скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень                 № 58900193, № 58903260, зведеного виконавчого провадження                                       № 58903492 та усі документи, винесені нею під час здійснення виконавчих дій по виконавчим провадження № 58900193, № 58903260, зведеному виконавчому провадженню № 58903492, зняти арешти та інші обтяження, накладені на все рухоме та нерухоме майно, рахунки, відкриті у банківських установах, що належать йому; витребувати у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. матеріали виконавчих проваджень № 58900193, № 58903260, зведеного виконавчого провадження № 58903492 в копіях для долучення до матеріалів справи та в оригіналах для дослідження у судовому засіданні.
 
Короткий зміст ухвали апеляційного суду, як суду першої інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Судове рішення мотивовано тим, що, враховуючи, що між скаржником та акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (надалі - АТ АБ «ПриватБанк»), юридичною адресою якого є м. Київ, було укладено договір банківського вкладу, приватний виконавець виконавчого округу        м. Києва Каращук К. Л. мала всі підстави для відкриття виконавчого провадження. Доказів порушення приватним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження» скаржником не надано.

 
 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Не погодившись с цією ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня                 2020 року скасувати та задовольнити скаргу у повному обсязі.
 
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою cудді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                     від 29 квітня 2020 року відкрите апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою.
 
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що боржник зареєстрований та проживає у м. Запоріжжі, що не входить до виконавчого округу м. Києва, а тому приватний виконавець в порушення частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавчі провадження на підставі виконавчих листів, які були надані стягувачем.
Зазначає, що на час відкриття виконавчих проваджень приватний виконавець не мала достовірних даних про наявність у боржника грошових коштів на банківських рахунках в банках, які знаходяться у м. Києві. Крім того, стягувачем при поданні заяв на підтвердження знаходження майна боржника у м. Києві не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно мав власні грошові кошти на рахунку у АТ АБ «ПриватБанк», а приватним виконавцем при прийнятті виконавчого документа до виконання вказаного перевірено не було.
Також посилається на те, що наявність самого рахунку в банку за відсутності на ньому коштів чи цінностей не породжує цивільні права та обов'язки. Сам рахунок без наявності на ньому коштів не може бути власністю громадянина, оскільки призначений для зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів. Тільки матеріальні цінності, майно, кошти можуть бути об'єктом стягнення, а не рахунки банку, отже наявність у боржника банківських рахунків не є тотожним наявному у боржника майну у такому банку. 
Отже, вважає, що твердження приватного виконавця про те, що виконавчий документ прийнято ним до виконання за місцезнаходженням майна боржника є безпідставними.
Доводи інших учасників справи
 
У червні та травні 2020 року до Верховного Суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від                        ПрАТ «Українська автомобільні корпорація» та приватного виконавця Каращук К. Л., у яких вказано, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
Узагальнені доводи відзивів зводяться до того, що стягувач має право в заяві про відкриття виконавчого провадження зазначити будь-яку інформацію, яка ідентифікує боржника чи може сприяти примусовому виконанню рішення суду, у тому числі про місцезнаходження майна боржника у вигляді безготівкових грошових коштів, і на підставі цієї інформації виконавець визначає місце виконання рішення суду. При цьому законом не вимагається документальне підтвердження стягувачем зазначених відомостей. На момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не має процесуальної можливості перевірити наявність та/або відсутність грошових коштів на рахунках боржника, а тому дії, виражені у винесені постанови про відкриття виконавчого провадження є правомірними та відповідають приписам чинного законодавства. Крім того, наявність у боржника банківського рахунку (в тому числі, розрахункового рахунку) передбачає наявність у боржника майнових прав на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, та, відповідно, наявність у боржника майна в розумінні Глави 13 ЦК України. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Київським апеляційним судом 14 березня 2019 року видано два виконавчих листи у справі № 824/264/2018 (провадження № 6/824/3/2019), а саме: виконавчий лист № 824/264/2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» 266 540 грн 40 коп. заборгованості з оплати орендних платежів; 25 870 грн штрафу за затримку повернення орендованого майна; 97 088 грн пені; 37 264 грн 57 коп. інфляційних втрат; 9 477 грн 84 коп. трьох відсотків річних, на загальну суму 436 240 грн 81 коп; виконавчий лист № 824/264/2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» 881 грн судового збору.
 
15 квітня 2019 року ПрАТ «Українська автомобіль корпорація» пред`явило приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. вищезазначені виконавчі листи разом з заявою № 1 про примусове виконання рішення суду та заявою № 2 про примусове виконання рішення суду.
У вказаних заявах з посиланням на частини першу - третю статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» було зазначено, що стягувач користується своїм правом вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції. При цьому повідомлено, що «у Боржника - ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок у ПАТ АКБ «ПриватБанк» у м. Києві». До заяв були додані: оригінали виконавчих листів, оригінали платіжних доручень про сплату авансового внеску, копії довіреностей на представника.
 
Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. 15 квітня 2019 року були відкриті:
виконавче провадження № 58900193 на підставі виконавчого листа                    № 824/264/2018, виданого Київським апеляційним судом 14 березня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» 266 540 грн 40 коп. заборгованості з оплати орендних платежів; 25 870 грн штрафу за затримку повернення орендованого майна; 97 088 грн пені; 37 264 грн 57 коп. інфляційних втрат; 9 477 грн 84 коп. трьох відсотків річних, на загальну суму 436 240 грн 81 коп.; 
виконавче провадження № 58903260 на підставі виконавчого листа                    № 824/264/2018, виданого Київським апеляційним судом 14 березня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» 881 грн судового збору.
 
15 квітня 2019 року виконавчі провадження № 58900193, № 58903260 об`єднані у зведене виконавче провадження № 58900193.
 
Боржник ОСОБА_1 проживає у м. Запоріжжі, в якому зареєстровано його місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
 
02 травня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» листом від № 20.1.0.0.0/7 повідомило приватного виконавця виконавчого округу м. Києва            Каращук К.Л., що станом на 02 травня 2019 року у ОСОБА_1 відкрито в АТ КБ «ПриватБанк» чотири рахунки, на яких відсутні кошти. Рух коштів в період з 15 квітня 2019 року по 22 квітня 2019 року відсутній.
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.
 
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
З приписів частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець розпочинає примусове виконання рішень на підставі виконавчого документу, зазначеного у статті 3 Закону:                     1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов до суду у випадках передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку встановлених законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
 
Судом встановлено, що 15 квітня 2019 року до приватного виконавця Каращук К. Л. ПрАТ «Українська автомобільні корпорація» звернулось із заявами № 1 та № 2 про примусове виконання рішення суду, у яких, серед іншого, стягувач зазначив, що «… у Боржника ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок у ПАТ АКБ «ПриватБанк» у           м. Києві».
Цього ж дня приватним виконавцем Каращук К. Л. було відкрито виконавчі провадження № 58900193, № 58903260, на підставі виконавчих документів, наданих стягувачем.
 
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
 
Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
 
При зверненні до апеляційного суду як суду першої інстанції як в скарзі на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л., так і в поданій до Верховного Суду апеляційній скарзі заявник вказував, що приватний виконавець не мала права відкривати виконавче провадження, оскільки у нього на час відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих листів, поданих стягувачем, було відсутнє будь-яке майно на території Київського виконавчого округу, а наявність банківського рахунку, за відсутності у ньому коштів чи цінностей, не породжує цивільного права та обов`язків.
 
Відмовляючи у задоволенні скарги та відхиляючи зазначені доводи заявника, апеляційний суд виходив з того, що відсутні підстави вважати, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. не мала права відкривати виконавче провадження у виконавчому окрузі м. Києва, так як між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходженням якого є м. Київ, укладено договір банківського рахунку.
Так, згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
За правилами частини першої статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, а також майнові права та обов`язки. 
При цьому виходячи з положень частини першої статті 179, статті 177 ЦК України одним із різновидів майна є гроші.
Частиною 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). 
Порядок відкриття банками рахунків своїм клієнтам та види рахунків, що можуть відкриватися банками або іншими установами - учасниками платіжної системи своїм клієнтам визначено статтями 6, 7 зазначено Закону.
Частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Тому, наявність у ОСОБА_1 банківського рахунку (в тому числі, розрахункового рахунку) передбачає наявність у боржника майнових прав на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку та, відповідно, у нього майна в розумінні Глави 13 ЦК України.
З довідки АТ КБ «ПриватБанк», юридична адреса: вул. Грушевського, 1-Д,       м. Київ від 02 травня 2019 року № 20.1.0.0.0/7, наданої приватному виконавцю Каращук К. Л. на її запит від 15 квітня 2019 року № 515, вбачається, що у ОСОБА_1 станом на 02 травня 2019 року у АТ КБ «ПриватБанк» відкрито ряд рахунків, грошові кошти на яких відсутні. Рух коштів в період з 15 квітня 2019 року по 22 квітня 2019 року відсутній.
 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками апеляційного суду щодо правомірності дій приватного виконавця виконавчого округу          м. Києва Каращук К. Л., оскільки, як вбачається з заяв № 1 та № 2 про примусове виконання рішення суду, ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» повідомило приватного виконавця, що «… у Боржника ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок у ПАТ АКБ «ПриватБанк» у м. Києві», але його номер не зазначило. Крім того, до вищезазначених заяв не було надано доказів, на підставі яких приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. могла б пересвідчитися щодо дійсної наявності у ОСОБА_1 рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» й, відповідно, існування підстав для відкриття виконавчого провадження не за місцем проживання боржника, яке було достеменно відоме й безпосередньо зазначено в заявах № 1 та № 2 про примусове виконання рішення суду, а за місцезнаходженням майна боржника, тобто грошових коштів боржника у банківській установі в м. Києві. 
 
Виходячи з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що місцезнаходження майна боржника на території виконавчого округу м. Києва на момент відкриття виконавчих проваджень лише припускалося приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л., оскільки достовірні дані про те, що у ОСОБА_1 дійсно відкритий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» або наявне інше майно на території виконавчого округу               м. Києва, були відсутні.
 
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження повинно здійснюватися з дотриманням засад верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності, що унеможливлює вчинення виконавчих дій, обумовлених не законом, а припущеннями та презумпція. 
 
Згідно з пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
 
Посилання на довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 02 травня 2019 року                        № 20.1.0.0.0/7, з якої вбачається, що у ОСОБА_1 станом на 02 травня 2019 року наявні відкриті рахунки у АТ КБ «ПриватБанк», не спростовують зроблені висновки щодо наявності лише «презумпції місця виконання рішення» на території виконавчого округу м. Києва, оскільки остання була отримана приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. 13 травня 2019 року, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції на копії довідки, наявної в матеріалах справи (а.с. 60). Однак виконавчі провадження № 58900193, № 58903260 були відкриті та об`єднані у зведене виконавче провадження № 58903492 15 квітня 2019 року. 
Зазначена довідка не спростовує тієї обставини, що на момент відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця виконавчого округу          м. Києва Каращук К.Л. була відсутні інформація щодо наявності відкритих рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» у боржника або іншого майна на території виконавчого округу м. Києва.
 
Таким чином, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва         Каращук К. Л., отримавши заяви № 1 та № 2 про примусове виконання рішення суду й за відсутності інформації про місцезнаходження майна ОСОБА_1 на території виконавчого округу м. Києва, не мала підстав для відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі м. Києва, оскільки місце проживання боржника знаходилося у виконавчому окрузі м. Запоріжжя, а інформація про місцезнаходження майна на території виконавчого округу м. Києва була відсутня, та зобов`язана була повернути виконавчі листи ПрАТ «Українська автомобільна корпорація». 
 
Відкриття виконавчого провадження з порушенням правил місця виконання рішення має наслідком порушення прав сторін, оскільки призводить до штучного збільшення витрат виконавчого провадження внаслідок віддаленості місцезнаходження органу чи особи, які здійснюють примусове виконання судового рішення, й безпосереднього місця вчинення виконавчих дій, що визначається місцем проживання, перебування боржника або місцезнаходженням його майна. Крім того, виконання судового рішення не за місцезнаходженням майна боржника або його місцем проживання ускладнює процес виконання та може призводити до порушення строків виконання судового рішення.
 
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що винесення постанов про відкриття виконавчого провадження № 58900193, № 58903260, зведеного виконавчого провадження № 58903492 відбулося з порушенням вимог частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». 
 
Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
 
Згідно з частинами першою, другою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або не застосуванню закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення. Якщо це призвело до неправильного вирішення справи.
 
З наведеного вбачається, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим в частині залишення без задоволення скарги         ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. щодо прийняття до виконання виконання виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня                      2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з нього на користь ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» грошових коштів у сумі                        436 240 грн 81 коп.; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з нього на користь                             ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» судового збору у сумі 881 грн., оскільки апеляційний суд під час розгляду скарги помилково вважав доведеною обставину про місцезнаходження майна ОСОБА_1 на території виконавчого округу м. Києва, внаслідок чого неправильно застосував частину другу статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
В цій частині ухвала Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 . 
 
Разом з тим, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К. Л. скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень № 58900193, № 58903260, зведеного виконавчого провадження № 58903492 та усі документи, винесені нею під час здійснення виконавчих дій по виконавчим провадженням № 58900193,            № 58903260, зведеному виконавчому провадженню № 58903492, зняти арешти та інші обтяження, накладені на все рухоме та нерухоме майно, рахунки, відкриті у банківських установах, що належать йому, оскільки заявником обрано неналежний спосіб судового захисту своїх прав. 
Чинне процесуальне законодавство України не наділяє суди повноваженнями щодо зобов'язання приватних виконавців вчиняти або утриматися від вчинення певних виконавчих дій. Крім того, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає, що приватний виконавець може скасувати винесені ним постанови на підставі судового рішення. Натомість суди за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність приватних виконавців, встановивши їх неправомірність, вирішують питання щодо скасування відповідних постанов. Однак вимоги щодо скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень                        № 58900193, № 58903260, зведеного виконавчого провадження № 58903492 заявником не заявлялися.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, в цій частині ухвала Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року залишається без змін, а апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - без задоволення.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Частина перша статті 141 ЦПК передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. на користь      ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 280 грн. 
 
Керуючись статтями 13, 24, 351, 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 447-451 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року задовольнити частково.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року в частині залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація», на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни щодо визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» грошових коштів у сумі 436 240 грн 81 коп.; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» судового збору у сумі 881 грн. скасувати і ухвалити нове судове рішення.
 
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація», на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни щодо визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» грошових коштів у сумі 436 240 грн 81 коп.; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» судового збору у сумі 881 грн. задовольнити.
 
Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» грошових коштів у сумі 436 240 грн 81 коп.
 
Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук Катерини Леонідівни щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 824/264/2018, виданого 14 березня 2019 року Київським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» судового збору у сумі 881 грн.
 
В іншій частині ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року залишити без змін.
 
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 280 грн.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення та не може бути оскаржена.

 
Судді:                                                                                                           Н. Ю. Сакара
 
О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян