ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 серпня 2020 року           справа № 360/2168/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року (повний текст складено 11 червня 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/2168/20 (суддя в 1 інстанції - Шембелян В.С.) за позовом адвоката Старовойтова Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1  до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

                                                     В С Т А Н О В И В: 

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Старовойтова Олександра Вікторовича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» (далі - третя особа), в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2020 ВП № 61854781 з примусового виконання виконавчого напису 2899 від 06.03.2020, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 25360,21 грн.
В обґрунтування вимог зазначено, що виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом № 1404 випадках приватні виконавці. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у трьох випадках: за місцем проживання, перебування боржника; за місцем роботи боржника; за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчим округом відповідача є м. Київ. Таким чином, відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах м. Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві, місце роботи боржника знаходиться у м. Києві, або ж майно боржника знаходиться у м. Києві.
Представник позивача зазначав, що позивач зареєстрована та фактично мешкає з 15.06.1983 року у с. Дмитрівка Луганської області,  у володінні не має нерухомого майна, місцезнаходженням якого є місто Київ, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим виконавче провадження № 61854781 відкрито відповідачем протиправно. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі № 360/2168/20 адміністративний позов було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича ВП № 61854781 від 16.04.2020 про відкриття виконавчого провадження; визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича ВП № 61854781 від 16.04.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича ВП № 61854781 від 16.04.2020 про стягнення з боржника основної винагороди виконавця; визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича ВП № 61854781 від 16.04.2020 про арешт коштів боржника; стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.
Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що у виконавчому написі № 2899 від 06.03.2020, що виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вказано місце проживання боржника АДРЕСА_1 . Таким чином, оскільки до приватного виконавця надійшов виконавчий документ, в якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.
26 серпня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та час, у зв`язку із знаходженням в іншому судовому засіданні.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 7 статті 287 КАС України (Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця), суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.
Враховуючи обмежений строк для розгляду даної категорії справ, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.
Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Матеріалами виконавчого провадження ВП № 61854781, наданими відповідачем до суду підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є боржником, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» (ідентифікаційний код 39508708, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41) є стягувачем у вказаному виконавчому провадженні, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Клименка Р.В.
Клименко Р.В. (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф. 31) є приватним виконавцем у виконавчому окрузі м. Києва, про що свідчить інформаційна довідка з Єдиного реєстру приватних виконавців України (арк.справи 11 зв. бік).
Матеріали виконавчого провадження також містять копію договору № 05207/0015ХSGF від 06.12.2013, що укладено  між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 79 від 22.02.2018 є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 на суму 9000 гривень, в якому зазначено як адресу реєстрації та фактичного проживання позичальника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ; іншої адреси її проживання не зазначено. (арк.справи 67 - 68).
Виконавчим написом від 06.03.2020 за № 2899, вчиненим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 05207/0015ХSGF від 06.12.2013, укладеним нею із ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 79 від 22.02.2018 є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», на користь стягувача - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС». Стягнення заборгованості провадиться за період з 22.02.2018 по 01.11.2019. Сума повної заборгованості складає 25360,21 грн (арк.справи 68).
Отримавши виконавчий напис нотаріуса від 06.03.2020 за № 2899, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» 16.04.2020 звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. із заявою вих. № 1036/ПВ/20 від 23.03.2020 про примусове виконання виконавчого напису № 2899 від 06.03.2020, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 25360,21 грн (арк.справи 66 - 67).
У виконавчому написі нотаріусу № 2899 від 06.03.2020 та в заяві від 16.04.2020 про його примусове виконання зазначено адресу місця реєстрації боржника: АДРЕСА_2 , адресу проживання: АДРЕСА_1 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Р.В. від 16.04.2020 було відкрито  виконавче провадження № 61854781 з примусового виконання виконавчого напису № 2899, виданого 06.03.2020 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 25360,21 грн (арк.справи 83-84).
Також, постановою приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП 61854781 від 16.04.2020 визначено для боржника,  ОСОБА_1 , розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 300,00 грн (арк.справи 78).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Р.В. про стягнення з боржника основної винагороди від 16.04.2020 ВП № 61854781, стягнуто з боржника, ОСОБА_1 , основну винагороду у сумі 2536,02 грн (арк.справи 80).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Р.В. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також, на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (арк.справи 77).
Отже всі зазначені постанови прийняті приватним виконавцем однією датою і надіслані боржнику одночасно.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження № 61854781 від 16.04.2020 на підставі виконавчого напису № 2899 від 06.03.2020, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком, з огляду на наступне.
Виконавчим документом - виконавчим написом № 2899 від 06.03.2020, що виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. встановлено: місце реєстрації боржника АДРЕСА_2 ; місце проживання боржника АДРЕСА_1 .
Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника ОСОБА_1 , знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва.
Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
Так, ч. 2 ст. 24 Закону країни «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Вищевказана норма Закону України «Про виконавче провадження» є диспозитивною, згідно з якою у стягувача є право вибору пред`явлення виконавчого документу або ж за місцем реєстрації, або ж за місцем проживання боржника.
Крім того, частиною 1 статті 24 вказаного Закону визначено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконання з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження» (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства України, можна дійти висновку, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 16 квітня 2020 року звернулося до приватного виконавця із заявою № 1036/ПВ/20 від 23 березня 2020 року про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 2899 від 06.03.2020, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 25 360,21 гривень.
У вищевказаній заяві стягувачем зазначено, що місцем проживання боржника, ОСОБА_1 , є: АДРЕСА_1 .
Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.
Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Верховного суду від 25 січня 2019 року у справі № 511/1342/17: 
«за таких обставин, враховуючи, що державний виконавець не має обов`язку перевірити місцезнаходження боржника, що зазначив стягувач у виконавчому документі, не було підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, та повертати його стягувачу.
Установивши, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження були вчинені відповідно до вимог частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкрив виконавче провадження за місцем проживання боржника, яке зазначив стягувач у заяві про відкриття провадження, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для скасування постанови.».
А отже, за змістом ст. ст. 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження», якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Таким чином, оскільки до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича надійшов виконавчий документ - виконавчий напис № 2899 від 06.03.2020, що виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.
Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (зі змінами) (в редакції на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження) , чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом, не передбачено обов`язку приватного виконавця вимагати від стягувача надання доказів на підтвердження інформації зазначеної в заяві про примусове виконання рішення.
Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій він має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце проживання, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається.
В той же час колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Тобто, місце реєстрації не є підтвердженням того, що особа проживає за даною адресою, а отже, адреса, яка зазначена саме в паспорті та довідці про місце проживання позивача: АДРЕСА_2 , не є підтвердження того, що ОСОБА_1 проживала на день відкриття виконавчого провадження саме в Луганській обл., адже норми законодавства вказують на те, що громадяни України мають право вільно пересуватися по території України та вільного вибору місця проживання без офіційної реєстрації.
Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Проте, ні стягувач, ні виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей між фактичною та зареєстрованою адресами.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова приватного виконавця від 16 квітня 2020 року ВП № 61854781 про відкриття виконавчого провадження прийнята з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження».
Щодо винесення приватним виконавцем постанови про стягнення з боржника основної винагороди колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 3 ст. 45 цього ж закону визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.
Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.
Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Також, ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
На виконання вищевказаних вимог чинного законодавства України 16 квітня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Даною постановою приватного виконавця визначено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом.
Згідно проведеного приватним виконавцем розрахунку, розмір основної винагороди у цьому виконавчому провадженні становить 2 536,02 грн., що становить 10% від суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.
Щодо винесення приватним виконавцем постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Частина 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачає, що виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
А отже, під час відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем понесено мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 300,00 гривень про, що 16 квітня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яка відповідає чинним нормам.
Щодо винесення приватним виконавцем постанови про арешт коштів боржника, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій          реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Частиною 2 статті 48 та статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заборон стягнення на грошові кошти.
Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт майна (коштів) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
З урахуванням вищезазначеного та для реального виконання рішення 16 квітня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.
Колегія суддів звертає увагу, що у постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику».
Тобто, приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який серед інших зарахувань здійснюється нарахування заробітної плати, соціальної допомоги чи пенсії.
Таким чином, наведеними законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення, на які заборонено законом.
Водночас, визначено обов`язок Банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання.
У зв`язку з прийняттям Банками постанови про арешт коштів боржника, рахунок, на який накладено арешт, не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.
Разом з цим, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Жодних документів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення від банківських установ на адресу приватного виконавця не надходило.
Таким чином, підстави для скасування постанови про арешт коштів боржника від 16 квітня 2020 року відсутні.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що дії приватного виконавця Клименка Романа Васильовича є законними та правомірними, які не суперечать нормам чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат у цій справі не здійснюється.
Керуючись статтями 23, 33, 139, 271, 272, 287, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі № 360/2168/20 - задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі № 360/2168/20 - скасувати.
У задоволенні позовних вимог адвоката Старовойтова Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1  до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовити.
Повне судове рішення складено 26 серпня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                       А.В. Гайдар

Судді                                                                                                             Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                          І.В. Сіваченко