Ухвала
 
24 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 1519/2-4697/11
 
провадження № 61-8871ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі за  позовом прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення грошової вартості земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
07 травня 2015 року прокуратура Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернулася до суду із зазначеним вище позовом про витребування на користь Одеської міської ради земельної ділянки площею 0,0904 га, що за адресою: АДРЕСА_1 .
17 грудня 2018 року прокуратура Одеської області звернулася до суду із заявою про зміну предмету позову, в якій просила суд прийняти рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради грошові кошти у розмірі 331 253 грн, що дорівнює вартості земельної ділянки площею 0,0904 га, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5110137300:68:002:0028, стягнути з відповідача на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір за подачу позову.
Мотивувало свої позовні вимоги тим, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2008 року у справі № 2-6411/2008 визнано дійсним договір купівлі-продажу житлової будівлі по АДРЕСА_1 від 23 вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на житлову будівлю за вказаною адресою та на земельну ділянку, на якій розташовано спірне майно.
На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 180917 у 2009 році.
13 січня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
У червні 2011 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.
У 2013 році ОСОБА_1 внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ним права власності на земельну ділянку.
14 січня 2011 року апеляційним судом Одеської області ухвалено рішення, яким скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2008 року у справі №2-6411/2008.
На підставі зазначеного прокуратура Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернулася до суду із вказаним позовом та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
З 01 січня 2013 року відбулися зміни в законодавстві України, згідно яких органи Держгеокадастру позбавлені повноважень щодо реєстрації та скасування прав власності (користування) земельною ділянкою. Представник Управління Держгеокадастру в Одеській області звертала увагу суду, що з  врахуванням змін у законодавстві та з урахуванням заяви про зміну предмету позову Управління Держгеокадастру в Одеській області є неналежним відповідачем у цій справі.
 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року позов прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради грошові кошти у розмірі 331 235 гривні, що дорівнює вартості земельної ділянки площею 0,0904 га, та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5110137300:68:002:0028.
У задоволенні позовних вимог до Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області відмовлено.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу представника Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» - Клименка Олега Вікторовича - задоволено частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року скасовано, й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову Прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради відмовлено.
Вирішено питання розподілу судового збору.
 
09 червня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, що надійшла 12 червня 2020 року, в якій заявник просить постанову Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року скасувати.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до  розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Так, зазначена касаційна скарга   ОСОБА_1  не містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, підстав та належних доказів для його поновлення. 
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Оскільки, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у  такому його елементі як правова визначеність, тому, заявнику належить надати докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку із зазначенням дати первинного отримання копії оскаржуваного судового рішення.
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Крім того, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в установленому порядку та розмірі. 
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1 218 грн.
 
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення грошової вартості земельної ділянки) ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
 
Розмір ставки судового збору за подання до суду касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за вимоги майнового характеру у розмірі оспорюваної суми, тобто 331 253 грн*1%*200%=6 625 грн 10 коп.
 
Ураховуючи характер спору заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 6 625 грн 10 коп.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
 
Разом з цим, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Отже, касаційна скарга  ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
 
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не  зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює розгляд питання про відкриття касаційного провадження. 
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).
 
Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України та Законом № 540-IX,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі за  позовом прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення грошової вартості земельної ділянки залишити без руху. 
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). 
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.  
  
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        О. М. Осіян