ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1279/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/989/20 Категорія: 304090000  	Корман О.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       28 липня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

  Вініченка Б.Б.  Бондаренка С.І., Новікова О.М. за участю секретаря Чуйко А.В.  	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на   рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року, ухваленого  під  головуванням судді Кормана О.В., у справі за позовом  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

                                        в с т а н о в и в :

У березні 2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідно до укладеного договору №б/н від 31 липня 2018 року шляхом підписання анкети-заяви ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ними договір про надання банківських послуг.
При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Свої підписом у заяві відповідач підтвердила той факт, що повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі, в тому числі щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банку за ініціативою банку.
Також відповідач зобов`язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
Крім того відповідач погодилась, що договором передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору.
Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
       Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконує належним чином, у зв`язку з чим станом на 25 грудня 2019 року утворилась заборгованість 12 696 грн. 44 коп., з яких 8 616 грн. 86 коп.- заборгованість за тілом кредита, в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 8 616 грн. 86 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 632 грн. 40 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 2 366 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 580 грн. 78 коп. - штраф (процентна складова).
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і заборгованість за договором про надання банківських послуг не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк».
На підставі наведеного АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 12 696 грн. 44 коп. за кредитним договором № б/н від 31 липня 2018 року та судові витрати у розмірі 2 102 грн.
       Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року відмовлено повністю в позові АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішення суду мотивовано тим, що наданий позивачем, як доказ укладення кредитного договору між банком та ОСОБА_1 , анкета-заява відповідача про бажання отримати банківську послугу, яка визначена позивачем як отримання платіжної картки «Універсальна» та «Універсальна Голд», Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» та Умова та правила надання банківських послуг, не є належним та достатнім доказом на підтвердження існування договірних кредитних відносин між сторонами по справі, оскільки вони не містять відомостей про укладення саме кредитного договору. 
Позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт отримання кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу як кредитні кошти та встановити рахунок.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути належним доказом, так як не містить посилань на те ким такий розрахунок виконаний, відсутні підписи відповідальної особи, яка б підтвердила правильність даних, внесених у розрахунок.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати , як незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, а по справі ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням суду безпідставно звільнив боржника від сплати заборгованості, з урахуванням того, що відповідачем заборгованість не оспорювалась та не заявлялись позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним.
Також вказує, що позивачем надано належні докази на підтвердження зазначених у позові обставин, які підтверджують наявність договірних відносин між сторонами та невиконання відповідачем взятих за договором зобов`язань. 

Крім того, відповідач підписуючи анкету-заяву та паспорт споживчого кредитування засвідчила, що вона ознайомлена із договором про надання банківських послуг, згідна з його умовами та зобов`язувалась виконувати Умова та Правила надання банківських послуг.
Також суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умов кредитного договору, частково сплачувала заборгованість за договором в тому числі відсотки, пеню та комісії, отже визнала свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає даним вимогам закону. 
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, що 31 липня 2018 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та документ ( без назви), в якому міститься інформація щодо кредитного продукту Універсальна та Універсальна Голд.
Як вбачається із наданої банком Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», що в ній містяться лише анкетні дані відповідачки, майновий стан та соціальний статус. Даних про те, який кредитний ліміт встановлено, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, розмір пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту, тощо в анкеті-заяві не зазначено.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1   за кредитним договором № б/н від 31 липня 2018 року станом на 25 грудня 2019 року становить 12 696 грн. 44 коп., з яких 8 616 грн. 86 коп.- заборгованість за тілом кредита, в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 8 616 грн. 86 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 632 грн. 40 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 2 366 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 580 грн. 78 коп. - штраф (процентна складова).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Суд першої інстанції  вірно встановив, що банк не надав жодних доказів, яке саме рішення було прийнято кредитодавцем за результатами розгляду анкети-заяви, яка картка була видана відповідачу з огляду на те, що підписання анкети-заяви не є обов`язковою умовою для видачі картки і банк може прийняти рішення як про видачу картки, так і про відмову клієнту без пояснення причин у її видачі. 
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що банком не надано достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження наявності кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією ВС, висловленою за результатами розгляду справи № 755/557/19 ( провадження 61-19832св19) від 26 лютого 2019 року, яка врахована районним судом в ході ухвалення оскаржуваного рішення.
Також, колегія суддів погоджується із висновком районного суду про неврахування як допустимого доказу Витягу з Тарифів та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Крім того, в даному випадку також неможливо застосовувати до даних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк». Тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, яка в свою чергу узгоджується з постановою ВСУ від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), і на яку посилається районний суд під час ухвалення оскаржуваного рішення. 
Таким чином, доводи апелянта про те, що відсутність підпису позичальника на цих Умовах та Правилах не свідчить про факт ознайомлення з ними та не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами саме на таких умовах, є безпідставними та не приймаються апеляційним судом.
Доводи апелянта в апеляційній скарзі на підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту як на документ, в якому викладені основні умови кредитування, не обгрунтовують законності нарахування банком відсотків та штрафних санкцій, оскільки зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (пункт 7).
Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.
Тому у відповідача також відсутній обов`язок по сплаті відсотків за користування кредитним коштами з огляду на непогодження сторонами в договорі у передбаченому законом порядку їхнього розміру.
Судом встановлено, що позивачем під час розгляду справи не надано доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості неможливо вважати доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки вказаний розрахунок не містить відомості особи, яка виконала такий розрахунок, а також відсутній підпис відповідальної особи, яка б підтвердила правильність даних, внесених у вказаний розрахунок.
У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.
За таких обставин без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитнх карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Поскільки позивачем не надано суду достовірних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до  статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Частиною 3 статті 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Із матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» долучив до апеляційної скарги виписку про рух коштів за період з 01 січня 1999 року по 10 червня 2020 року і довідку. Вказаний доказ не може бути взято до уваги, оскільки на момент звернення з позовною заявою, вказані докази були наявні у позивача, однак, він не подав їх до суду першої інстанції. 
При цьому банк в апеляційній скарзі не обґрунтував причини не подання вказаних доказів до суду першої інстанції.
Також не варте уваги посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що при зверненні до суду з позовом банк заявляв вимоги про стягнення процентів відповідно до ст. 625 ЦК України.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, зазначав, що у порушення своїх зобов`язань відповідач кредит у повному обсязі не повернув, у зв`язку з чим просив, у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України ( 2 366 грн.40 коп.) та штрафів (відповідно до Умов та правил).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У силу положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та Правила банківських послуг, за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, відсутність довідки про умови кредитування та неврахування як належного доказу паспорту споживчого кредиту, позивач може заявляти вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених зокрема ст. 625 ЦК України.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією ВС, висловленій у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 588/62/18 (провадження № 61-40312св18).
Отже, оскільки позивачем не надано до суду належних доказів наявності кредитних правовідносин між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , а тому і прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, належних доказів заборгованості відповідача, вказані доводи відхиляються і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, були предметом розгляду суду, яким дана належна оцінка
Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст.  374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 липня 2020 року.

Судді: