УХВАЛА

20 серпня 2020 року 
м. Київ

Справа №  902/627/19 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Берднік І.С.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Покровської парафії Української Православної церкви (Православної Церкви України)» 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 (у складі колегії суддів: Грязнов В.В. (головуючий), Мельник О.В., Розізнана І.В.)
та рішення Господарського суду Вінницької області від 17.12.2019 (суддя Міліціанов Р.В.)
у справі № 902/627/19

за позовом Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Покровської парафії Української Православної церкви (Православної Церкви України)» 
до Тульчинської Єпархії Української Православної Церкви,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язання передати ключі та правовстановлюючі документи, 

ВСТАНОВИВ: 
01.08.2020 Релігійна організація «Релігійна громада Свято-Покровської парафії Української Православної церкви (Православної Церкви України)» (далі - ПЦУ) подала безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 та рішення Господарського суду Вінницької області від 17.12.2019 у справі № 902/627/19.
Касаційну скаргу оформлено з порушенням вимог, установлених статтею 290   Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
Із огляду на зміст судових рішень у справі № 902/627/19 до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, залучено, зокрема, ОСОБА_3 . Разом із цим, у касаційній скарзі ПЦУ зазначено учасника справи « ОСОБА_3 ».
За змістом пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:  
пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення; 
пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. 
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК.
У касаційній скарзі ПЦУ викладено обставини справи № 902/627/19, наведено численні цитати із судових рішень та інтернет-видань. Водночас підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК підстави (підстав), у касаційній скарзі не зазначено, що порушує правило, встановлене пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК.
Відповідно до частини 2 статті 292 ГПК у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи зазначене, касаційну скаргу ПЦУ необхідно залишити без руху із наданням скаржникові строку на приведення цієї скарги у відповідність до вимог пунктів 3, 5 частини 2 статті 290 ГПК. 
При цьому Суд звертає увагу скаржника на те, що уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання вимог цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи № 902/627/19, надавши Суду докази такого надіслання.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 292 ГПК, 

УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Покровської парафії Української Православної церкви (Православної Церкви України)» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 та рішення Господарського суду Вінницької області від 17.12.2019 у справі №902/627/19 залишити без руху.
2. Надати скаржникові строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків до 07.09.2020.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    І. С. Берднік