ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 592/12139/16-а
адміністративне провадження № К/9901/39102/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 592/12139/16-а                     
за позовом ОСОБА_1 до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито     
за касаційною скаргою Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Ковпаківського районного суду м.Суми від 06 квітня 2017 року (прийняту у складі: головуючого судді - Косолап М.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Бегунца А.О., суддів - Старостіна В.В., Рєзнікової С.С.)   
у с т а н о в и в :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просила: 
- визнати протиправною бездіяльність Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, починаючи з 23.11.2016 року, щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку, замість пенсії за віком, яка була призначена позивачу раніше; 
- зобов`язати Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області перевести ОСОБА_1 з дострокової пенсії за віком, яка була призначена 24.12.2014 року відповідно до п.7 -2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку, та здійснити її перерахунок, починаючи з 12.02.2016 року.  
2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.12.2014р. їй призначена пенсія за віком відповідно до п. 7-2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На час виходу на пенсію мала вік 55 років 07 місяців та загальний трудовий стаж 37 років. У січні 2015 року її сину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після неодноразових обстежень встановлено діагноз: Аномалія розвитку сечової системи. Єдина вроджена права нирка. Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК її сину встановлено 3 групу інвалідності з дитинства безтерміново. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона як мати інваліда з дитинства мала право на пенсію за віком після досягнення 50 років при стажі роботи не менше 15 років. На час звернення за призначенням пенсії у 2014 році про інвалідність сина їй відомо не було. 12.02.2016р. вона звернулася до Пенсійного фонду України в м. Сумах (правонаступником якого є відповідач) з заявою про призначення пенсії згідно ст. 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додала копію довідки до акту огляду МСЕК. 23.02.2016р. вона отримала відповідь, якою роз`яснили, що для переходу на пенсію за віком як матері інваліда з дитинства їй необхідно надати висновок лікарської-консультаційної комісії про те, що син мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного року. 26.02.2016р. вона надала відповідний витяг з протоколу ЛКК №39, де вказано що її син по захворюванню мав право на інвалідність до 6 річного віку. 21.03.2016р. вона отримала відповідь про відмову в переході з пенсії за віком на пенсію за віком, як матері дитини - інваліда, оскільки з 24.12.2014р. використала право на призначення пенсії за віком довічно. 06.10.2016р. вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області, проте їй повідомили, що про наявність підстави при призначенні пенсії у 2014 році вона не повідомила. Крім того, вона знову зверталася до відповідача та отримала відмову у переході з дострокової пенсії за віком на пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства, яка виховувала її до 6 річного віку. Відмову відповідача вважає неправомірною. 
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. 06 квітня 2017 року Ковпаківський районний суд м. Суми  вирішив: 
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку.
Зобов`язати Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області починаючи з 12 лютого 2016 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі  551  грн.  20  коп.
4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку пенсія, що призначена позивачу та пенсія, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку віднесено до одного виду пенсійних виплат - пенсія за віком, відтак відсутня підстава для переведення з одного виду пенсії на інший. Проте, ОСОБА_1 виплачується пенсія відповідно до п. 7-2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як особі якій виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу більше 30 років, при цьому розмір її пенсії зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду. І саме ця обставина стала підставою звернення з позовом до суду. Відповідач, маючи відповідні повноваження, формально розглядаючи заяву позивача відмовляв у переведенні її з одного виду пенсії на інший, проте порушене право ОСОБА_1 можливо було відновити здійснивши відповідний перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір пенсії перестав би зменшуватися на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. 23 травня 2017 року Харківський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.
Постанову  Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.04.2017р. по справі № 592/12139/16-а залишити без змін.
6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
7. 16 червня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.  
У касаційній скарзі скаржник просить постанову Ковпаківського районного суду м.Суми від 06 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.   
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. Скаржник зазначає, що 24 грудня 2014 року позивачу було призначено пенсію за віком довічно. Водночас, діючим законодавством України не передбачено повторне призначення пенсії за віком. 
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області. 
9. 15 березня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.  
10. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2018 року визначено склад колегії суддів: Анцупова Т.О. (головуючий суддя), Стародуб О.П., Кравчук В.М.   
11. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 11.06.2019 №685/0/78-19, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Рибачука А.І., Тацій Л.В.
12. У зв`язку з відпусткою судді Рибачука А.І., на підставі службової записки судді-доповідача та розпорядження заступника керівника апарату Верховного суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценка С.Г., Тацій Л.В.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13.  ОСОБА_1 з 24 грудня 2014 року призначена пенсія за віком відповідно до п.7-2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплату якої здійснює Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Згідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 11.03.2015р. сину позивача - ОСОБА_2 у віці 30 років вперше встановлено третю групу інвалідності з дитинства безтерміново. Відповідно до протоколу ЛКК № 34 ОСОБА_2 встановлено діагноз: Аномалія розвитку сечової системи. Єдина вражена права нирка. Хронічний пієлонефріт в ст.ремісії.
12 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (правонаступником якого є Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області) з заявою про призначення їй пенсії за віком як матері, яка виховала інваліда з дитинства.
Згідно Висновку ЛКК від 26.02.2016р. дитина позивача - ОСОБА_2 , 1984 року народження по своєму захворюванню: Аномалія розвитку сечової системи. Єдина вражена права нирка. Хронічний пієлонефріт в ст.ремісії мала право на інвалідність до 6-ти річного віку, що її хвороба входить в Перелік медичних показань, що дають право на одержання соціальної пенсії на дітей інвалідів віком до 16 років.
Вказаний висновок було надано відповідачу, проте листом від 12.03.2016 року № 3853/03-28 Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (правонаступником якого є Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області) повідомило, що рішенням від 04.03.2016 року їй відмовлено у переході з пенсії за віком на пенсію за віком як матері дитини-інваліда, оскільки 24.12.2014 року позивач використала право на призначення пенсії за віком довічно.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, який листом від 19.10.2016 р. № 546/О-11 повідомив, що з 24.12.2014 їй призначена пенсія за віком відповідно до п.7-2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у віці 55 років 07 місяців. П`ятдесятирічного віку позивач досягла у 2009 році, проте правом дострокового виходу на пенсію як мати інваліда з дитинства не скористалася. Про наявність такої підстави при призначенні пенсії за віком у 2014 році позивач не повідомила. 
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
15. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.   
Статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що  відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.
Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).
Відповідно до абзацу 4 пункту 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.
Згідно пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що після призначення ОСОБА_1 пенсії за віком у грудні 2014 року - 11.03.2015 р. її сину ОСОБА_2 у віці 30 років вперше встановлено третю групу інвалідності з дитинства безтерміново, і по своєму захворюванню мав право на інвалідність до 6-ти річного віку. Тобто, з`явилася нова підстава, яка позивачу й давала право на вихід на пенсію відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" після досягнення 50 років при стажі роботи не менше 15 років, як матері інваліда з дитинства. Звертаючись до відповідача з заявою про призначення/перерахунок пенсії позивач надала необхідні документи. В даному випадку пенсія, що призначена позивачу та пенсія, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку віднесено до одного виду пенсійних виплат - пенсія за віком, відтак відсутня підстава для переведення з одного виду пенсії на інший. Проте, ОСОБА_1 виплачується пенсія відповідно до п. 7-2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як особі якій виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу більше 30 років, при цьому розмір її пенсії зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.
Вирішуючи спір у даній справі суд першої інстанції дійшов висновку, що порушене право ОСОБА_1 можливо було відновити здійснивши відповідний перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір пенсії перестав би зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.
При цьому, суд апеляційної інстанції додав, що дії відповідача не узгоджуються з положеннями пенсійного законодавства, оскільки ані Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ані Закон України "Про пенсійне забезпечення" не містять обмежень щодо можливості переходу з одного виду пенсії за віком на інший передбачений різними нормативними актами.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з вказаними вище висновками судів попередніх інстанцій.
Доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій. 
16. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.   
17. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
18. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
19. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.
2. Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі № 592/12139/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           С. Г. Стеценко
                                                                                          Л. В. Тацій