Ухвала
27 липня 2020 року
м. Київ
справа 740/5924/18
провадження № 61-10863ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу представника 
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2020 року 
та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним 
та визнання права власності на нерухоме майно,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом 
до Вертіївської сільської ради Ніжинського району, ОСОБА_3 , в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 27 жовтня 2000 року між нею та ОСОБА_4 , яка померла 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати право власності на вказаний будинок.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 
від 07 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1  відмовлено. 
23 липня 2020 року до Верховного Суду представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу, в якій представник заявника просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2020 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду 
від 18 червня 2020 року, посилаючись на те, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції було отримано 22 червня 2020 року, що підтверджується копією супровідного листа Чернігівського апеляційного суду.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», 
яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3, згідно положень якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби 
(COVID-19), строки, визначені статтею 390 цього Кодексу (строк касаційного оскарження), продовжуються на строк дії такого карантину. 
Пунктом 2 «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України 
від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 
17 липня 2020 року, визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України 
в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих 
актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних 
та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, 
що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень, лише у тих випадках, коли таке оскарження 
є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної 
правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Предметом спору у цій справі є вимоги про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання права власності на будинок, вартість якого згідно вищевказаного договору складає - 800 грн.
Заявлена вимога майнового характеру є такою, що станом на 01 січня 
2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише 
за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову 
в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб.
В ухвалі Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 
від 27 грудня 2018 року встановлено, що ця справа є малозначною та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи складність справи, ціну, підстави і предмет позову, суд першої інстанції правильно відніс цю справу до категорії малозначних.
У касаційній скарзі представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2  зазначено, що справа має для заявника виняткове значення, оскільки предметом позову є право власності на будинок, в якому заявник проживає, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. 
Оцінюючи доводи заявника, з урахуванням ціни позову, характеру правовідносин, встановлених судами обставин, практики застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, Верховний Суд 
не знаходить ознак винятковості цієї справи для особи, яка подала касаційну скаргу.
Незгода особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями та намір довести на стадії касаційного розгляду наявність фактичних обставин, які можуть бути підставою для задоволення позову (визнання дійсним договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2000 року та визнання права власності на будинок), не свідчать про виняткове значення цієї справи для заявника. 
Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному  оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 
від 07 лютого 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду 
від 18 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович