ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2903/19                                                           Суддя (судді) першої інстанції: С.М. Гарань

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 липня 2020 року                                                                              м. Київ

          Шостий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                                                           Бєлової Л.В.
суддів:                                                                                               Аліменка В.О., Чаку Є.В.
за участю секретаря судового засідання:              Лещенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві у порядку ч. 4    ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року (справу розглянуто у письмовому провадженні ) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2019    року  позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст.55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (розпорядження 232730003041 від 09.07.2019);   
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як  ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст.55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та виплачувати пенсію з дня звернення із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а саме з 10.04.2019;
           - встановити судовий контроль за виконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області судового рішення, зобов`язавши його подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю:
- визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст.55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”; 
         - зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ідентифікаційний код 21366538) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як  ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст.55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та виплачувати пенсію з дня звернення із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а саме з 10.04.2019.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду в Черкаській області подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскільки у документах архівного фонду відсутні накази про відрядження ОСОБА_1 до зони ЧАЕС та додаткові віплати, тобто відсутні первинні документи, що підтверджують участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно, відсутні підстави для призначення позивачу із зниженням пенсійного віку як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС  відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист 7громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Окрім того, апелянт наголошував, що завдання, покладені на органи Пенсійного фонду України, в тому числі щодо прийняття рішення про призначення (перерахунок) пенсії із зазначенням її розміру, є виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.
Колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ч. 4    ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення,    виходячи     з    такого.
Судом першої інстанції встановлено, що  позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення його на пенсію за віком як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. До вказаної заяви позивачем додано копію посвідчення учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС 2 категорії, копією трудової книжки, копії довідок № 36 від 31.08.1995 та № 2 від 26.07.1995, які підтверджують період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до ст.55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” із зменшенням пенсійного віку на 10 років, про що надано відповідь від 11.07.2019 № 62509/03-02 та прийнято розпорядження № 232730003041 від 09.07.2017, оскільки на запит відповідача про перевірку документів, що підтверджують участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва та Міністерства інфраструктури України надійшла відповідь про те, що відсутні первинні документи, на підставі яких видані довідки про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в с. Залісся.
Вважаючи таке рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом в суд.
  Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив  та зазначив, що на виконання умов Порядку, позивачем надано всі необхідні для призначення пенсії документи, які підтверджують, що він був безпосередньо зайнятий на роботах, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до ст.        55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії, а тому твердження відповідача, що позивачем не підтверджено первинними документами перебування  в зоні відчуження є протиправними.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке. 
Згідно ст.10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження. 
  Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.             
Зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 по 31.12.1986 - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 10 років.
Тобто, право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.
Згідно із ч.1 ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до статті 65 Закону України  "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997р. №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №51), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.
Зокрема, відповідно до пункту 5 Порядку №51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення зеленого кольору
Відповідно до пункту 10 Порядку посвідчення видається, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач має посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Серії А № 211523 та він віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а отже підстави вважати, що така особа не перебувала та не виконувала роботи у зоні відчуження об`єктивно відсутні.
            Згідно довідок від 31.08.1995 № 36 та від 26.07.1995 № 2 виданих Київським обласним ремонтно-будівельним управлінням, позивач у період з 07.05.1986 по 17.05.1986 брав у участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в с. Залісся.
           Зазначені документи є дійсними, не скасовані, зворотного відповідачем не доведено.
            Тобто, зазначені документи підтверджують участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. №22-1 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, форма якої затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. №122.
Відповідно до Порядку №22-1 документами, які засвідчують особливий статус особи є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від        09.03.1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
          На  виконання умов вказаного Порядку, позивачем надано всі необхідні для призначення пенсії документи, які підтверджують, що він був безпосередньо зайнятий на роботах, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до ст.   55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії
Посилання в обґрунтування апеляційної скарги на відсутність в архівних фондах даних про участь позивача в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, саме 14 днів є безпідставними , оскільки, такі дані необхідні для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відтак,  позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджено посвідченням, останнє дає йому право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема і щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Зазначене свідчить про наявність у позивача права на отримання пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як  ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст.55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
А тому, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії позивачу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Також, колегія суддів вважає наявними підстави на задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити Головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ОСОБА_1  пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як  ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст.55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” , оскільки інші підстави для відмови у призначенні пенсії відповідачем не зазначені, а судом апеляційної інстанції таких не встановлено. 
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії.
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року – залишити без задоволення. 
Рішення  Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року – залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст підписано  08 липня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                                                               Л.В.Бєлова

Судді                                                                                                                                                                                        В.О.Аліменко,

                                                                                              Є.В.Чаку