ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 р.	Справа № 583/1893/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Ярошенко Т.О., м. Охтирка, повний текст складено 22.06.20  по справі № 583/1893/20
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Сумській області лейтенант поліції Баштового Андрія Івановича                
          про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

27.05.2020 позивач звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Сумській області лейтенанта поліції Баштового Андрія Івановича, в якому просив суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 749383 винесену поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенантом поліції Баштовим А.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, провадження у справі - закрити.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 749383 за ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності та взагалі не керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить його батькові. Вказує, що 12.05.2020 о 23 год. 10 хв. взагалі не керував вказаним автомобілем, а за кермом даного автомобіля на той час перебував брат позивача ОСОБА_2 . Враховуючи, що відповідач, не перевіривши дані паспорту громадянина України та встановивши особу водія з поліцейської бази даних з подальшим внесенням цієї інформації до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляду штрафу у розмірі 425 грн, діяв протиправно. Також вважає, що відповідачем недоведено вчинення водієм адміністративного правопорушення, на підставі якого його було зупинено, що свідчить про неправомірність вимоги посадової особи про пред`явлення документів.  
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.06.2020 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштового Андрія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.06.2020 по справі № 583/1893/20 скасувати, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не проводилося судове засідання, у зв`язку з чим суд не зміг порівняти особу позивача з особою - водієм та притягнув позивача до відповідальності в той час, як позивач не керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_2 о 23:10, а зазначеним транспортним засобом насправді керував брат позивача - ОСОБА_2 . Звертає увагу суду апеляційної інстанції на неотримання ним відзиву відповідача.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Представник позивача надіслав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника. 
У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.  
Судом першої інстанції встановлено, що поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштовим А.І. 12.05.2020 винесено постанову серії ДП18 № 749383 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 12.05.2020 о 23 годині 08 хвилин в м. Охтирка по вул. Пушкіна, 123, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 , з недостатньо освітленим заднім номерним знаком у темну пору доби, під час перевірки документів водій не надав для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про її скасування та закриття справи.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що винесена поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенантом поліції Баштовим А.І. постанова серії ДП18 № 749383 від 12.05.2020 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП є правомірною, оскільки під час судового розгляду справи встановлено факт порушення позивачем вимог 2.4 Правил Дорожнього руху України, який зафіксовано технічними засобами, що мають функції відеореєстратора Xiaomi моделі Yi Car DVR.
Суд також зауважив, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення інспектором належним чином встановлена особа правопорушника, що підтверджується дослідженим у суді відеозаписом. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
За приписами п.2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.
Згідно з пп. "а" п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Як встановлено частиною 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для вимоги поліцейського про надання позивачем документів - посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слугувало невиконання ОСОБА_1 вимог п. «в» п. 2.9 ПДР, відповідно до якої водієві забороняється керувати транспортним засобом, що: неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Колегія суддів зауважує, що відповідач в якості підстави для вимоги поліцейського про надання позивачем документів - посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зазначає недостатню освітленість заднього номерного знаку автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з НОМЕР_1 в темну пору доби, а не як передбачено вказаною нормою - неосвітленість (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості).
За порушення п. «в» п. 2.9 ПДР передбачена відповідальність частиною 1 статті 121 КУпАП, відповідно до якої керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Разом з тим, відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. «в» п. 2.9 ПДР.
Оскаржувана постанова серії ДП18 № 749383 від 12.05.2020 у графі «стаття, частина статті КУпАП» не містить посилання на ч.1 ст.121 КУпАП та на будь-яку іншу норму, яку порушено, крім ч.1 ст.126 КУпАП. 
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кiнозйомки, вiдеозапису. 
Згідно з ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання  правил дорожнього руху.
Відповідачем на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення було надано до матеріалів справи відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля Хіаоmі моделі Yi Саг DVR та відеореєстратора персонального мобільного DMT1.
Однак, з вказаного відеозапису неможливо чітко встановити, що номерний знак автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 не освітлений чи недостатньо освітлений, при цьому ПДР не визначає такого порушення як недостатня освітленість номерного знаку.
При цьому, відеозаписом з відеореєстраторів патрульного автомобіля  Хіаоmі моделі Yi Саг DVR та персонального мобільного DMT не зафіксовано недостатність освітлення номерного знаку. 
Отже, відеозаписи з відеореєстраторів патрульного автомобіля та з нагрудної камери поліцейського не є належним доказом вчинення позивачем порушення ПДР, за яке передбачена відповідальність частиною 1 статті 121 КУпАП. 
Належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є відеофіксація порушення - відсутності освітлення номерного знаку транспортного засобу.
Однак, такого доказу відповідачем не надано. 
Враховуючи викладене, відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем п. «в» п. 2.9 ПДР України, у зв`язку з чим вимога поліцейського про надання документів (посвідчення водія та свідоцтва про реєстрації транспортного засобу) не може вважатися правомірною.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а отже, оскаржувана постанова серії ДП18 № 749383 від 12.05.2020 підлягає скасуванню.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.03.2019 по справі № 686/11314/17, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.
Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Наведеним положенням кореспондують норми ст.293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.
У свою чергу, в силу п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно п. 3 ч. 3  ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи відсутність у діях позивача події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, позовні вимоги про скасування постанови серії ДП18 № 749383 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП підлягають задоволенню.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Посилання позивача на те, що не він перебував за кермом транспортного засобу не впливає на висновки суду апеляційної інстанції у цій справі, отже колегія суддів не вбачає підстав для надання їм оцінки.
Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення. 
Беручи до уваги вищенаведене, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області  від 22.06.2020 по справі № 583/1893/20 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.06.2020 по справі № 583/1893/20  скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Сумській області лейтенанта поліції Баштового Андрія Івановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 749383 винесену поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенантом поліції Баштовим А.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ). 
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова