22-ц/804/2308/20 
                                                                                263/819/20 
                                               
Єдиний унікальний номер 263/819/20
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/2308/20

ПОСТАНОВА
І м е н е м   У к р а ї н и

23 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                   головуючого Биліни Т.І.
                   суддів Баркова В.М., Принцевської В.П.                   
                   за участю секретаря Сидельнікової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника правонаступника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – адвоката Рябошапки Орини Ігорівни та Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27 травня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, правонаступником якого є Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст заяви
21 січня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області.
Скарга мотивована тим, що 27 березня 2018 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа № 2-981/2007, виданого 30 травня 2007 року, про існування якої йому не було відомо, внаслідок чого він був безпідставно позбавлений можливості добровільно виконати рішення. В постанові прізвище боржника зазначено « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_5 », адреса боржника вказана: АДРЕСА_1 , хоча на час відкриття провадження він  проживав за адресою: АДРЕСА_2 , де  був зареєстрований з 2015 року. У матеріалах виконавчого провадження № 56060953 відсутня заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з проханням проводити стягнення  з 15 лютого 2007 року, що є грубим порушенням закону. Постановлення протиправної постанови про відкриття виконавчого провадження стало підставою для постановлення  низки інших постанов, що призвело до неправомірного позбавлення його права власності на квартиру АДРЕСА_3 , проданої без його відома на публічних торгах.
В остаточно уточненій скарзі просив   скасувати  постанови державного виконавця: про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2018 року, постанову про арешт майна від 10.04.2018 року та постанови про опис і арешт майна боржника  від 04.12.2018 року та від 01.03.2019 року в яких не зазначено на яке майно накладено арешт та в присутності яких свідків,  а також про закінчення виконавчого провадження від 02.10.2019 року, так як стягувач ОСОБА_1 померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте заміна сторони виконавчого провадження не відбулася.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2020 року скаргу ОСОБА_3 задоволено. 
Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, які б вказували на те, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», судом не встановлені. Судом були встановлені численні порушення державними виконавцями вимог Закону України «Про виконавче провадження», що не спростовано  під час судового розгляду справи.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та доводи
Не погодившись з даною ухвалою суду, представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – адвокат Рябошапка О.І. та Центральний ВДВС у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подали апеляційні скарги в яких посилаючись на порушення норм процесуального права просили її скасувати, в задоволенні вимог скарги відмовити.
Апеляційна скарга представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – адвоката Рябошапка О.І. мотивована тим, що вирішуючи питання скаржника щодо скасування постанови державного виконавця Центрального ВДВС м. Маріуполя про відкриття виконавчого провадження суд безпідставно поновив  строк на її оскарження, врахував обставини про наявність помилок у виконавчому документі у прізвищі боржника. Проте, вказана обставина не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, так як виконавчий лист не визнано незаконним. Посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» стосовно того, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів про відправку постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника, рекомендованим листом з повідомленням є помилковими, так як зазначена стаття  не передбачає таких вимог. Не відповідають обставинам справи висновки суду про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що при накладенні арешту на квартиру боржника державний виконавець перевірив його майновий стан та застосував арешт, який є співмірним обсягу вимог. Невірні висновки суду першої інстанції про те, що державний виконавець зобов`язаний був достовірно встановити місце проживання боржника. Рішення суду про стягнення аліментів було постановлено в 2007 році, воно знаходилося на виконанні і боржнику було відомо про наявність аліментних зобов`язань. Боржник умисно ухилявся від виконання рішення, переховувався від державних виконавців, умисно не отримував будь-яку кореспонденцію. Також, у зв`язку із такими недобросовісними діями боржника неможливо було при виході за адресою нерухомого майна боржника здійснити огляд майна. Тому при визначенні вартості майна об`єкт оцінки не оглядався оцінювачем, а оцінка здійснювалась на підставі технічної документації. Висновки суду про те, що державний виконавець зобов`язаний був зупинити виконавче провадження після смерті ОСОБА_1 , неправомірні, так як державний виконавець не був обізнаний про смерть стягувача.
Апеляційна скарга Центрального ВДВС у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)  мотивована тим, що оскільки на виконанні перебуває рішення суду, то згідно  зі ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права чи свободи. Скаржник жодного разу не оскаржував дії державного виконавця до суду, а тому можна дійти висновку, що все, що відбувалося під час виконавчого провадження його задовольняло. З невідомих причин виконавче провадження 2007 року було знищено, але чомусь в суді скаржник замовчує, що він був про це необізнаний, що ніхто не позбавляв його права у добровільному порядку виконувати рішення суду, про яке він знав. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції підтримала доводи своєї апеляційної скарги та апеляційну скаргу Центрального ВДВС м. Маріуполя, просила їх задовольнити. 
Представник Центрального ВДВС м. Маріуполя Воробйов В.В. підтримав доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги представника ОСОБА_2 – ОСОБА_6 , просив їх задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні скарги боржника.
ОСОБА_3   та його представник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили їх залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заінтересовані особи ОСОБА_8 та  ОСОБА_9 в суд апеляційної інстанції не з`явилися про дату, час та  місце розгляду справи попереджені належним чином підтвердженням чого є рекомендовані  повідомлення про вручення поштового відправлення.
Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду  справи.
Заявник  ОСОБА_3 скористався правом на подачу відзиву на апеляційні скарги в якому зазначив, що ухвала суду якою задоволено його скаргу є законною та обґрунтованою, а доводи скарг неспроможні.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін та заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.   
Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
27 березня 2018 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Зімановим А.І. відкрито виконавче провадження за № 56060953, на підставі виконавчого листа № 2-981/2007, виданого 30 травня 2007 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття в розмірі ? частини від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 15 лютого 2007 року. Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність. Роз`яснений порядок оскарження (т. 1 а. с.18-19). 
У супровідному листі від 27 березня 2018 року № 587 зазначено, що вищевказана постанова направлена ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а. с. 20).
З моменту відкриття виконавчого провадження і до його закінчення усі рішення виконавця відповідно до супровідних листів надсилалися як боржнику, так і стягувачу за адресою: АДРЕСА_1 , де, як встановлено у судовому засіданні, ніхто з них не проживав. Лише супровідний лист до розрахунку заборгованості від 13.06.2019 року містить дійсну адресу боржника – АДРЕСА_4 .
При цьому жодних підтверджень як реального направлення кореспонденції боржнику, так і про її отримання чи повернення поштових відправлень матеріали виконавчого провадження не містять.
Відомостей про з`ясування місця реєстрації чи фактичного проживання боржника після відкриття виконавчого провадження, з урахуванням того, що з дати видачі виконавчого документа до моменту його пред`явлення до виконання сплило 11 років, матеріали справи не містять. 
За змістом довідки-розрахунку від 01 квітня 2018 року В-15, виконаного державним виконавцем Зімановим А.І. та підшитого до матеріалів виконавчого провадження № 56060953, заборгованість « ОСОБА_3 » за аліментами, за період з 15 лютого 2007 року по 31 березня 2018 року складає 115590 грн. (в описі під № 10).
06 квітня 2018 року та 17 квітня 2018 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Зімановим А.І. складений акт, зі змісту якого убачається, що при виході за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що двері до квартири зачинені, сусіди по майданчику відмовилися надавати будь-які пояснення. Також при виході за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що двері зачинені. Зі слів сусідки місце знаходження боржника не відоме, від підпису остання відмовилась (т. 1 а.с.26, 27). 
Постановою від 01 березня 2019 року про опис та арешт майна (коштів) боржника, державного виконавця Зіманова А.І. у виконавчому провадженні № 56060953 (заповненої рукописним текстом), встановлено, що за боржником ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_1 , описано та накладено арешт на майно, зокрема, на квартиру АДРЕСА_5 ; відповідальним зберігачем призначено ОСОБА_2 ; виконавчі дії проведені у присутності понятих, відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження»: ОСОБА_13 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_14 ( АДРЕСА_7 ).  
Вказана постанова від 01 березня 2019 року про опис та арешт майна не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, так як до квартири боржника не було доступу, а як наслідок фактичного опису майна не відбулося.
13 червня 2019 року начальником Центрального ВДВС міста Маріуполя направлена заявка № 17/56060953 на реалізацію в «СЕТАМ» нерухомого майна, на ім`я директора Луганської філії державного підприємства «СЕТАМ», у якій ОСОБА_3 визначено зберігачем (п. 8), а його адреса зазначена: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до протоколу № 426889 проведення електронних торгів від 20 серпня 2019 року зазначено, що майном, виставленим на продаж, є належна ОСОБА_3 квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , стартова вартість 304500 грн., торги не відбулись на підставі відсутності допущених учасників торгів.
Представником стягувача у даному виконавчому провадженні на підставі нотаріально посвідченого доручення була ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 32-34). 
Відповідно до актового запису про смерть від 26 серпня 2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
25 вересня 2019 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області складений акт уцінки арештованого майна, де зазначено, що відповідно до протоколу організації торгів ДП «СЕТАМ» від 20 серпня 2019 року № 426889, електронні торги по лоту 366705 не відбулись, оскільки відсутні допущені учасники торгів. 
Відповідно до протоколу № 431809 проведення електронних торгів зазначено, що торги відбулись 16 вересня 2019 року, стартова ціна 258825 грн., переможець торгів – учасник 2. 
З матеріалів справи вбачається, що ДП «СЕТАМ» проводить повторно електронні торги 16 вересня 2019 року, самостійно зазначаючи стартову ціну та ціну продажу 258825 грн., тобто на 16 вересня 2019 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Чистовою Г.О. ще не була проведена уцінка арештованого майна – квартири АДРЕСА_3 . Більш того, акт уцінки майна, датований 25 вересня 2019 року, міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження (т. 2 а. с. 3), проте фактично відсутній у паперових матеріалах виконавчого провадження № 56060953.
При цьому, протокол про проведення електронних торгів від 16 вересня 2019 року № 431809 не підписаний організатором торгів та відсутня печатка організатора ДП «СЕТАМ». 
Про проведення повторних електронних торгів від ДП «СЕТАМ» до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області не надходила будь-яка інформація. 
30 вересня 2019 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Чистовою Г.О. складений акт про проведення електронних торгів, на підставі якого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Саховою М.А. видане свідоцтво від 02 жовтня 2019 року, яким належна ОСОБА_3 квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , стала власністю ОСОБА_8 
02 жовтня 2019 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Чистовою Г.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у рамках виконавчого провадження № 56060953, оскільки борг у розмірі 168716,71 грн. відповідно до платіжного доручення від 25 вересня 2019 року № 7011 перераховано стягувачу у повному обсязі, виконавчий збір у розмірі 16871,67 грн., відповідно до платіжного доручення від 25 вересня 2019 року № 7009 до державного бюджету, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 295,37 грн., відповідно до платіжних доручень від 25 вересня 2019 року № 7010, № 7012 перераховано до державного бюджету. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, роз`яснено порядок оскарження.
У матеріалах виконавчого провадження № 56060953, наданих суду державним виконавцем Чистовою Г.О., взагалі відсутня постанова від 04 грудня 2018 року державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Зіманова А.І. про опис та арешт майна (коштів) боржника, а наявна лише постанова від 01 березня 2019 року. 
Докази отримання боржником копії постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04 грудня 2018 року та 01 березня 2019 року у справі відсутні, як і не доведено спрямування таких постанов за дійсною адресою зареєстрованого місця проживання боржника.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до ч.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Положення зазначеної статті кореспондуються зі ст.447 ЦПК України, якою передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. 
Згідно положень ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність  неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
За ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. 
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. 
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Відповідно до вимог пункту 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону чинного на дату відкриття виконавчого провадження) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право застосовувати такі заходи примусового виконання рішень, як звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, інший дохід боржника; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно з пунктом 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
З огляду на вказане, державний виконавець не дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження», а як наслідок його дії є неправомірними.
А саме, як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи і виконавчого провадження стягувач ОСОБА_1 звернулася до Центрального ВДВС м. Маріуполя із заявою  від 26.03.2018 року про прийняття до виконання виконавчого листа №2-981/2007 від 30.05.2007 року виданого  Жовтневим районним судом м.Маріуполя про стягнення  аліментів з ОСОБА_10 на її користь  у розмірі ?  частини з усіх видів доходу до повноліття  дитини починаючи з 15.02.2007 року, так як аліментів вона не отримувала.(аркуш 1 виконавчого провадження)
На виконання державного виконавця 26.03.2018 року був переданий виконавчий лист за №2-981/2007 року про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому були відсутні відомості про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення.(т.1 а.с.137, 138) 
З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 вперше звернулася до ДВС з питання виконання рішення суду  від 10.05.2007 року про стягнення аліментів  лише 26.03.2018 року, коли дитина на утримання якої були стягнуті аліменти майже досягла повноліття.
Проте, під час розгляду справи було з`ясовано, що виконавче провадження по вказаному виконавчому листу вже відкривалося та здійснювалися певні дії, а саме  29.07.2008 року з метою погашення заборгованості по аліментам у ОСОБА_3 було вилучено два телевізори, загальною вартістю 3500,00грн. та передано їх на зберігання ОСОБА_1 . Причини повернення виконавчого листа стягувачу, закриття раніше відкритого виконавчого провадження та його знищення, за словами державного виконавця, невідомі.  (т.1 а.с.163, 214,215)
Приймаючи на виконання виконавчий лист, державний виконавець не звернув уваги, що із заявою звернулася ОСОБА_1 , а виконавчий лист було видано «Фільчовій».
Боржником у виконавчому листі  було зазначено « ОСОБА_10 » поверх замальованих маркером відомостей про боржника, примітки виправленому вірити виконавчий лист  не містить.
Однак з виконавчого провадження, а саме з постанови про опис і арешт майна боржника  від 01.03.2019 року вбачається, що арешт накладено на квартиру АДРЕСА_8 , яка згідно відомостей  з Державного  реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві власності « ОСОБА_3 ». Зазначена квартира згідно  акту про проведені електронні торги  від 30.09.2019 року була продана ОСОБА_8 (а.с.38, 85 виконавчого провадження)
Крім того в наданому на виконання виконавчому листі відсутня печатка, що є порушенням положень ст.4 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.
Жовтневий районний суд м. Маріуполя є таким органом, який згідно із законом   зобов`язаний мати печатку.
Відповідно змісту п.29.1 та п.29.33 «Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ»  затвердженої наказом ДСА України від 17.12.2013 року за №173, в редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження, звернення до виконання судових рішень здійснюється з урахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження", а також інших актів законодавства. Виконавчі документи, що надсилаються судом на адресу органів державної виконавчої служби, мають відповідати вимогам, установленим ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження". Виконавчі листи заповнюються чітко і грамотно, помарки і виправлення в них не допускаються. 
Враховуючи наявність чисельних  недоліків у виконавчому листі, державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу для того, щоб останній  звернувся до суду, що видав виконавчий документ, для приведення його у відповідність із вимогами Закону, саме вказане передбачено ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» або відмовити у відкритті провадження, як зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 19.10.2011 року у справі №6/10.
З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо  скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 березня 2018 року.
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного поновлення  строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 березня 2018 року неспроможні, оскільки про її існування заявник довідався 12.01.2020 року під час розгляду справи в Жовтневому  районному суді м.Маріуполя за позовом ОСОБА_8 до нього про усунення перешкод в користуванні  власністю шляхом виселення.
Протилежного апелянти не довели, оскільки усі супровідні листи до постанов державних виконавців були спрямовані на адресу: АДРЕСА_9 , зазначену у виконавчому листі, де він проживав до 2012 року.  
З вище зазначених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання неправомірними дій державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та стосовно скасування постанови про закінчення  виконавчого провадження №56060953 від 02.10.2019 року, постанови про арешт майна боржника від  10.04.2018 року,  постанови про опис  та арешт майна боржника від 04.12.2018 року та  від 04.12.2018 року, оскільки вони є наслідком незаконного відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, який не відповідав вимогам Закону.
Вказані висновки в повній мірі узгоджуються з позицією висловленій в постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 554/13475/15-ц.
Зазначені у апеляційних скаргах доводи щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що  суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального закону.
Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 28 вересня 2020 року.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 
п о с т а н о в и в  :
Апеляційну скаргу представника правонаступника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – адвоката Рябошапки Орини Ігорівни - відхилити. 
Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - відхилити. 
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27 травня 2020 року  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Головуючий:                                                                                    Т.І. Биліна

Судді:                                                                                                В.М. Барков
                      
                      В.П. Принцевська