ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/916/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Чумака С.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 р. (суддя Жук Р.В., повне судове рішення складено 27.04.2020 р.) в справі № 340/916/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській   області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання  протиправними дій  щодо заниження розміру перерахованої  у квітні 2018 р. пенсії з 85% до 70% грошового забезпечення; зобов`язання повторно перерахувати та щомісячно виплачувати, починаючи з 01.01.2016 р., пенсію із розрахунку 85% грошового забезпечення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», а також виплатити заборгованість, яка вникне у зв`язку з її перерахунком, однією загальною сумою в повному обсязі у плановий виплатний період з урахуванням раніше виплачених сум, без відстрочення за постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 та від 22.08.2018 р. № 649, нараховувати та виплатити відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про  пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» компенсацію втрати чистини доходів; встановити судовий контроль за виконанням рішення.  
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Кіровоградській області щодо зниження розміру перерахованої у квітні 2018 року пенсії ОСОБА_1 з 85 до 70 процентів грошового забезпечення; зобов`язано ГУ ПФУ у Кіровоградській області повторно перерахувати та виплатити, починаючи з 01.01.2016 року, пенсію ОСОБА_1 із розрахунку 85% його грошового забезпечення згідно із  постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», а також виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з її перерахунком, однією загальною сумою у повному обсязі у плановий виплатний період із урахуванням раніше виплачених сум, без відстрочення за  постановами Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»  та  від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», а також нарахувати та виплатити відповідно до частини другої статті 55  Закону №2262  компенсацію витрати частини доходів; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує на порушення позивачем строку звернення до суду, що не враховано судом першої інстанції. Відповідно, суд першої інстанції мав залишити  без розгляду позовні вимоги за період з 01.01.2016 р. по 23.02.2020 р. Також зазначає про відсутність підстав  для здійснення перерахунку пенсії в розмірі 85%, оскільки на час здійснення перерахунку мала застосовуватися стаття 13 Закону № 2262-ХІІ, яка визначала розмір пенсії на рівні 70% грошового забезпечення.  При цьому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103  перерахована пенсія в період з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р.  виплачується в розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії, а з 01.01.2020 р. - в розмірі 100% різниці, тому вимоги позивача про виплату 100% підвищення з 01.01.2016 р. є необґрунтованими. На думку апелянта, є безпідставними вимоги  про незастосування постанови Кабінету Міністрів України  № 649 від 22.08.2018 р., оскільки  рішення про визнання нечинною цієї постанови не набрало законної сили. Також вказує на відсутність підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів, оскільки компенсації підлягають нараховані грошові доходи.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області як пенсіонер,  отримує пенсію за вислугою років відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  як пенсіонер по лінії Міністерства внутрішніх справ.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених і військової служби, і а деяких інших осіб» 01.01.2010 рок позивачу призначено пенсію у розмірі 85% від грошового забезпечення за 30 років вислуги.
Отримавши у травні 2018 року пенсію із розрахунку 70% грошового забезпечення, позивач звернувся до відповідача з вимогою повторно провести перерахунок та виплатити однією загальною сумою в повному обсязі без будь-яких обмежень різницю між фактично отриманою та належною до сплату сумою пенсії з 01 січня 2016 року на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Кіровоградській області від 21 березня 2018 року за №9542 у розмірі 85% його грошового забезпечення і нарахуванням та виплатою згідно із частиною другою статті 55  Закону №2262  компенсації втрати частини доходів.
ГУ ПФУ надіслало позивачу лист - відповідь №1100-0315-8/4635 від 12.03.2020 року, за змістом якої з посиланням на  рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/9  вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Внаслідок проведеного перерахунку пенсій відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103  розмір призначених пенсій не зменшується. При цьому відповідна норма закріплена також у статті 63 Закону та пункті 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45, яким передбачено, зокрема, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій їхні розміри є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Оскільки на момент проведення перерахунку пенсій військовослужбовцям (січень 2016 року) Законом визначено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, в органі Пенсійного фонду немає правових підстав для здійснення перерахунку пенсій виходячи із розміру вищому ніж 70% грошового забезпечення.
Зважаючи на те, що внесені   до  статті 13 Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зміни  щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим    Законом  у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, суд першої інстанції дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача відповідно до  статті 63 вказаного Закону   на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої  статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, відповідно,  при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним, тобто у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, що обумовило висновок про протиправність дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивача та зменшення відсотку основного розміру пенсії з 85% на 70% від сум грошового забезпечення.
Суд першої інстанції також дійшов висновку, що перерахунок розміру пенсії позивачу у зв`язку з набуттям чинності постановою № 988 та Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", яким внесено доповнення до  статті 63 Закону № 2262-ХІІ, не проведений з 01 січня 2016 року саме з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу. Тому право позивача щодо перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог частини третьої  статті 51 Закону України № 2262-ХІІ.
Крім того, зважаючи на  протиправність несплати відповідачем з 01.01.2016 року позивачу пенсії у повному обсязі, останній має право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів із врахуванням раніше сплачених коштів.
Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог про встановлення судового контролю, оскільки встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком. У разі ухилення відповідача від виконання у встановлений судом строк зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, це рішення підлягає примусовому виконанню у порядку, установленому  Законом України "Про виконавче провадження".
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновку суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог  обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1  перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області,  отримує пенсію за вислугу років відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   по лінії  Міністерства внутрішніх справ.
01.01.2010 р. позивачу на підставі  частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених і військової служби, і а деяких інших осіб» призначено пенсію у розмірі 85% грошового забезпечення (30 років вислуги).
Отримавши у травні 2018 року пенсію із розрахунку 70% грошового забезпечення, позивач звернувся до відповідача з вимогою повторно провести перерахунок та виплатити однією загальною сумою в повному обсязі без будь-яких обмежень різницю між фактично отриманою та належною до сплату сумою пенсії з 01 січня 2016 року на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Кіровоградській області від 21 березня 2018 року за №9542 у розмірі 85% його грошового забезпечення і нарахуванням та виплатою згідно із частиною другою статті 55  Закону №2262  компенсації втрати частини доходів.
Листом №1100-0315-8/4635 від 12.03.2020 р. ГУ ПФУ повідомило позивача про відсутність підстав для виплати пенсії в попередньому розмірі, оскільки на момент проведення перерахунку пенсій військовослужбовцям (січень 2016 року) Законом визначено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, тому в органі Пенсійного фонду немає правових підстав для здійснення перерахунку пенсій виходячи із розміру вищому ніж 70% грошового забезпечення.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - Закону № 2262-ХІІ).
Статтею 13 Закону №2262-ХІІ, у редакції,  чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: 
а)  особам  офіцерського  складу,  прапорщикам  і   мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та  військової  служби  за контрактом,  особам  начальницького  і  рядового  складу   органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше  (пункт  "а" 
статті 12): за вислугу 20 років - 50  процентів,  а  звільненим  у відставку   за  віком  або  за  станом  здоров`я  -  55  процентів відповідних  сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги  понад  20  років  -  3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;
б)  особам  офіцерського  складу,  прапорщикам  і   мічманам, військовослужбовцям надстрокової  служби  та  військової служби за контрактом, особам  начальницького  і   рядового   складу  органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше,  з яких не менше 12 років і  6  місяців  становить військова служба  або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12):  за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів  і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних  сум грошового  забезпечення  (стаття  43);  
              в)  особам,  зазначеним  у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали  участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час  проходження  служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за  вислугою  строків  служби  збільшується  на  10  процентів,  а віднесеним  до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового  забезпечення.  
              Загальний  розмір  пенсії,  обчислений  відповідно  до   цієї статті, не  повинен  перевищувати  75  процентів  відповідних  сум грошового  забезпечення,  а  особам, які брали участь у ліквідації наслідків  Чорнобильської  катастрофи під час проходження служби і віднесені  до  категорії  1,  -  85  процентів,  до  категорії  2, категорій  2  та  3  -  80 процентів. 
В подальшом          у редакція статті 13 Закону № 2262-ХІІ змінювалась, зокрема, щодо максимального розміру пенсії - 90 процентів.
08.07.2011 р. прийнято  Закон № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"(далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до  Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри "90" замінено цифрами "80".
27 березня 2014 року прийнято  Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні"  (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до  Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.
  Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції,  чинній з 1 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.
Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом  та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього  Закону  провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього  Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього  Закону.
Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього  Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Усі призначені за цим  Законом  пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.
Відтак, стаття 63 Закону №2262-ХІІ  визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.
Відповідно до частини четвертої  статті 63 Закону №2262-ХІІ  умови, порядок та розміри вказаного перерахунку визначені постановою  №103, якою постановлено здійснити перерахунок призначених до 1 березня 2018 року на підставі вказаного  Закону  пенсій з 1 січня 2018 року.
Стаття 13 Закону №2262-ХІІ  регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.
Зміни до  статті 63 Закону №2262-ХІІ  ні  Законом №3668-VI, ні  Законом №1166-VII  у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.
Постанова №103  не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені  Законом №3668-VІ  та  Законом №1166-VII  зміни до  статті 13 Закону №2262-ХІІ  щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим  Законом  у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми  статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям  Закону №3668-VІ  та  Закону №1166-VII  не зазнала.
Відтак, при здійсненні перерахунку пенсії органом Пенсійного фонду - відповідачем протиправно зменшено відсоткове значення розміру основної пенсії з 85% до 70%.
Висновки в цій справі відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом у рішенні від  04 лютого 2019 року в зразковій справі  №240/5401/18, відповідно до якої Верховний Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до  статті 63 Закону №2262-ХІІ  на підставі Постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої  статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Таким чином, відповідачем протиправно зменшено розмір пенсії з 85% до 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 р.
Стосовно здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України  від 11.11.2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідачем з 01.01.2016 р. здійснений перерахунок пенсії позивача без врахування відомостей про грошове забезпечення по посаді, аналогічній посаді, яку обіймав позивач, за постановою Кабінету Міністрів України № 988, тобто без врахування складових грошового забезпечення. 
          Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 визначено, що   відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб Кабінет Міністрів України, постановлено:
перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988  «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».  Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року;
виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;
з 1 січня 2020 року щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.
Законом №2262-ХІІ встановлено, що  перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Зважаючи на те, що з 01.01.2016 р.  виникли обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії позивача, зокрема, відбулась зміна розміру видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, та враховуючи, що такий перерахунок не проведено з вини державних органів, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що саме з цього часу позивач має право на перерахунок пенсії.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача  нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів з виплати сум пенсії у заниженому розмірі суд зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159  (далі - Порядок № 159).
Статтями  1,  2 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що  підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення  Закону № 2050-ІІІ  і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з пунктом  4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у  статті 3 Закону № 2050-ІІІ  та пункті 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої  статтею 55 Закону № 2262-XII,  статтею 2 Закону № 2050-ІІІ  та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). 
Водночас, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Таким чином, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень  статті 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Згідно з пунктом 2 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі №21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18 та від 10.04.2019 №686/13725/17.
Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що у зв`язку з не виплатою позивачу суми підвищення пенсії в повному обсязі існує заборгованість з  виплати пенсії, зокрема, у зв`язку   з порушенням строків такої виплати, що є підставою для нарахування та виплати позивачу  компенсації втрати частини доходів з виплати сум пенсії у заниженому розмірі.
Доводи апелянта стосовно відсутності підстав для перерахунку пенсії та нарахування компенсації втрати частини доходів спростовані приведеними вище висновками суду.
Посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, у зв`язку з чим  суд першої інстанції мав залишити без розгляду позовні вимоги за період з 01.01.2016 р. по 23.03.2020 р., суд визнає необґрунтованими  та зазначає, що судом першої інстанції в судовому рішенні розглянуті ці доводи відповідача та правильно зазначено, що враховуючи приписи  ч. 3  ст. 51 Закону України №2262-ХІІ   перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком, право позивача щодо перерахунку пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 р. в справі № 340/916/20 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 р. в справі № 340/916/20  за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській   області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20.07.2020 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 20.07.2020 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак