ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
22 липня 2020 року
м. Київ
справа № 712/916/18
провадження № 51-1092 км 20  
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:  
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
прокурора                                                             ОСОБА_5 ,
засудженого (в режимі відеоконференції)   ОСОБА_6 ,
захисника (в режимі відеоконференції)         ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017251010005758, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, згідно обвинувального акту зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі – КК України) раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання  у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6   остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців  з конфіскацією всього належного йому майна.
Згідно з цим вироком ОСОБА_6 05 липня 2017 року о 01 год. 17 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись на території заправної станції ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ», за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна 226/1, підійшов до урни попільниці із нержавіючого глянцю, та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав чуже майно, яке належить ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ», а саме: урну попільницю з нержавіючого глянцю в кількості 1 шт., ринкова вартість якої згідно висновку експерта на час викрадення могла становити 833,84 грн.  
Крім того, ОСОБА_6 , у невстановлений слідством період часу та місці, за виниклим умислом на незаконне придбання з метою збуту, придбав у невстановленої особи для подальшого збуту у невстановлений спосіб особливо небезпечний наркотичний засіб – канабіс та поліетиленові пакетики для фасування, та з моменту придбання, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, зберігав їх до 10 листопада 2017 року, з метою подальшого збуту для особистого матеріального збагачення. 
Так, 10 листопада 2017 року у період часу з 08 год. 10 хв. до 08 год. 40 хв., під час проведення санкціонованого обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , працівниками поліції у присутності понятих, було виявлено та вилучено дев`ять поліетиленових пакетів із вмістом подрібненої речовини рослинного походження, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено – канабісом. Маса висушеного наркотичного засобу становить 1,90 г., 2,10 г., 1,90 г., 1,90 г., 1,85 г., 1,80 г., 1,90 г., 1,85 г., 1,50 г. Загальна маса особливо небезпечного наркотичного засобу у перерахунку на суху речовину складає – 16,70 г. 
Крім того, 28 листопада 2017 року, ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу – канабіс, незаконно зберігав при собі раніше придбані ним, п/е пакети із наркотичним засобом.
28 листопада 2017 року, близько 23 год. 35 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Черкаси, бул. Шевченка, 470, в ігровому залі «Національна лотерея», під час спілкування із працівниками поліції, після проведення поверхневої перевірки добровільно видав поліції поліетиленовий пакет, в якому знаходились вісім поліетиленових пакетиків з подрібненою речовиною рослинного походження та один паперовий згорток в якому також знаходилась подрібнена речовина рослинного походження, яка згідно висновку судової хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено – канабісом, маса якого становить 2,13 г., 2,02 г., 1,99 г., 2,09 г., 2,24 г., 2,03 г., 2,02 г., 1,94 г. та 1,49 г. загальна маса особливо небезпечного наркотичного засобу у перерахунку на суху речовину складає – 17,95 г.
Черкаський апеляційний суд ухвалою від 26 листопада 2019 року Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2019 року щодо  ОСОБА_6   залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого  ОСОБА_6  – без  задоволення.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що судовий розгляд у суді першої інстанції проведений неповно та однобічно, що висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на те, що всі вилучені в нього наркотичні засобі він зберігав з метою особистого вживання, а розфасував їх для зручності.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу і просили її задовольнити. 
Прокурор  ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу засудженого необґрунтованою та просив залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до таких висновків 
Відповідно до вимог ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
У касаційній скарзі засудженим фактично порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК України не можуть бути підставою для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Під час перегляду судових рішень в касаційному порядку Суд виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
З урахуванням зазначеного доводи у скарзі в частині переоцінки доказів не є предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Так, згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, з яким погодився апеляційний суд, зроблено з додержанням ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 КПК України.
Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу: показань ОСОБА_6 , фактичних даних, що містяться в протоколах огляду, протоколі обшуку, висновках судово-хімічних експертиз, а також на підставі аналізу інших досліджених доказів, зміст яких детально викладено у вироку.
Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено.
Суд першої інстанції критично оцінив показання ОСОБА_6   в частині того, що вилучені в нього наркотичні засоби він зберігав без мети збуту, із наведенням в ухваленому вироку мотивів прийнятого рішення.
Також суд першої інстанції керувався роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», згідно з якими про умисел на збут психотропних речовин може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий чи особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх.
З таким висновком погодився і апеляційний суд, вказавши в ухвалі, що доводи сторони захисту в частині того, що ОСОБА_6 був придбаний наркотичний засіб вже в розфасованому вигляді для власного вживання, а вилучені пусті пакувальні поліетиленові пакети йому не належать визнані безпідставними, нічим не підтвердженими та такими, що не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження. Крім того, було враховано і те, що згідно довідки КЗ «ЧОНД» від 07 вересня 2017 року під диспансерним наглядом у лікаря нарколога як наркозалежна особа ОСОБА_6 не перебуває, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що обвинувачений вживав наркотичні засоби, в тому числі канабіс, як і дані про те, що останній раніше притягувався до відповідальності за дії, пов`язані з вживанням наркотичних засобів. 
З врахуванням цього та способу пакування наркотичної речовини та дозованого розфасування, апеляційний суд у своєму рішенні обґрунтовано зазначив, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність у обвинуваченого умислу на збут вказаної наркотичної речовини.
Водночас, відхиляючи доводи сторони захисту в цій частині, які є аналогічним доводам касаційної скарги засудженого, апеляційний суд обґрунтував свої висновки також тим, що 17 пакетів з канабісом та згорток з паперу, в якому був канабіс, вилучені у засудженого 10 листопада 2017 року і 28 листопада 2017 року, в сукупності з відсутністю даних про те, що він є наркозалежною особою, спростовують доводи сторони захисту про придбання ОСОБА_6 наркотичних засобів для власного вживання та їх зберігання без мети збуту.
При цьому, надавши оцінку доводам ОСОБА_6 про вилучення під час проведення обшуку 10 листопада 2017 року пристрою, за допомогою якого, за твердженням засудженого, він вживав наркотичну речовину, апеляційний суд зазначив, що дані вказаного протоколу таких відомостей не містять, речовим доказом його не визнано, та відповідно у вироку відсутнє на нього посилання. У зв`язку з цим вказані доводи апеляційної скарги також були відхилені.
Отже, за встановлених судом фактичних обставин провадження дії ОСОБА_6   за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 307 КК України кваліфіковано правильно.
Порушень кримінального процесуального закону судами першої та апеляційної інстанції під час допиту ОСОБА_6 , дослідження доказів та вирішення клопотань, пов`язаних із розглядом кримінального провадження, не встановлено. 
Матеріалами кримінального провадження підтверджено те, що висновки судів обох інстанцій про доведеність винуватості засудженого зроблено  з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та всіх обставин справи. 
Вирок суду є належним чином умотивованим і відповідає вимогам ст. 374 КПКУкраїни. У ньому вказано формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких засудженого визнано винуватим, та об`єктивні докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Кримінальним процесуальним законом передбачено, що  рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності й обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Апеляційний суд під час постановлення ухвали за наслідками апеляційного розгляду в цьому кримінальному провадженні вказаних вимог закону дотримався.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно  до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку доводам апеляційної скарги сторони захисту, аналогічним доводам касаційної скарги засудженого, та обґрунтовано визнав їх неспроможними. З висновками наведеними в ухвалі апеляційного суду, щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції погоджується й колегія суддів. 
Решта доводів, викладених у касаційній скарзі засудженого, також не спростовує висновків судів першої та апеляційної інстанцій і фактично зводиться до переоцінки доказів та встановлених у справі обставин, що на підставі ст. 433 КПК України не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.
З огляду на те, що під час касаційного розгляду  не було встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, або невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, які би були безумовними підставами для скасування або зміни судових рішень, касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 433, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 листопада 2019 рокустосовно  ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                         ОСОБА_3