Номер провадження: 33/813/532/20
Номер справи місцевого суду: 947/3149/20 
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю.О. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2020 року                                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Головко І.В., іншого учасника ДТП – ОСОБА_2 , представника ТОВ «Автотехцентр» - адвоката Афанасьєвої М.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2020 р. відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в водієм в клініці «Святої Катерини», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, 13.01.2020 о 18 годині 56 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Crafter», н/з НОМЕР_1 , в м. Одеса на території порту по вул. Андросівський провулок, 1, при виїзді на перехрестя не надав переваги в русі автомобілю «Автонавантажувач вилковий» Kalmar DC18-750, н/з НОМЕР_2 , який рухався з правого боку території порту та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та провадження по адміністративній справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, звільнивши його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Скарга обґрунтована тим, що в місці, де відбулося ДТП, відсутнє перехрестя рівнозначних доріг, про що наявні матеріали фото та відеофіксації, а тому у протоколі не вірно застосовано п. 16.12 ПДР, оскільки відсутнє порушення вказаного пункту;
- у протоколі не вказано про порушення п. 12.1-12.3 ПДР, на які послався суд. ОСОБА_1 їхав по головній дорозі з допустимою швидкістю у 30 км/г (для головних доріг), що передбачена Положенням про організацію дорожнього руху на території ОФ ДП «АМПУ»;
- ОСОБА_1 їхав зі швидкістю, яка надавала йому можливість зупинитися, але в умовах недостатньої видимості, не міг вчасно зреагувати та уникнути ДТП;
- суд не прийняв до уваги знаки 2.1, 2.2. та твердження суду щодо нерозповсюдження знаків на дорогу, по якій рухався водій ОСОБА_2 не підтверджуються реальними обставинами справи;
- судом не досліджено схеми розміщення знаків дорожнього руху по ДП «ОМТП», чи розповсюджується вищезазначене Положення на дорогу, на якій відбулося ДТП;
- автонавантажувач вилковий під керуванням ОСОБА_2 під час переміщення по території порту повинен був подавати звукові сигнали;
- суд не встановив, чи дійсно місце ДТП є місцем розвантажувально-вантажних робіт;
- ОСОБА_1 не повинен був виконувати розпорядження особи, яка здійснювала регулювання рухом навантажувача.
09.04.2020 р. до суду апеляційної інстанції представником ТОВ «Автотехцентр» надані заперечення на апеляційну скаргу, в якій вона просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав та разом із захисником Головко І.В. наполягали на вимогах апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість представник ТОВ «Автотехцентр» Афанасьєва М.В. та ОСОБА_2 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

       Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
       Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та за обов`язкової участі особи, відповідно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.
У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді були виконані в повному обсязі, які перевірені судом апеляційної інстанції та підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до п. п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 1.4 Правил дорожнього руху передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У відповідності до вимог п. 12.2 ПДР, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. В свою чергу вимогами п. 12.3 ПДР передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Відповідно до п. 14.6 ПДР, обгін заборонено на перехресті. В свою чергу згідно п. 4.28 Положення, обгін забороняється, зокрема, в місцях виконання вантажно-розвантажувальних робіт.
Відповідно до п. 4.27 Положення, обгін допускається при добрій видимості і вільній проїжджій частині дороги. Обгін транспортного засобу дозволяється тільки з лівогу боку і при швидкості, що не перевищує встановлену на даній ділянці дороги. При обгоні водій зобов`язаний подати сигнал маневрування. Забороняється водію транспортного засобу, який обганяє інший транспортний засіб, перешкоджати обгону перевищенням швидкості руху або іншими діями.
Згідно п. 4.32 Положення, на території порту швидкість руху не повинна перевищувати: в місцях виробництва вантажних робіт, на залізничних переїздах – 5 км/год.; швидкість руху транспортного засобу при виїзді з воріт і в`їзді, на перехрестях, поворотах, з обмеженою видимістю не повинна перевищувати – 3км/год.
Так, не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, суд першої інстанції обґрунтовано мотивував свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП наступними доказами, які були повторно досліджені в суді апеляційної інстанції, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №141689 від 13.01.2020 р., відповідно до якого 13.01.2020 р. о 18 год. 56 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Андросівський провулок, 1, на території порту, при виїзді на перехрестя не надав перевагу у русі автомобілю «Автонавантажувач вилковий» Kalmar DC18-750, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з правого боку території порту та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (т. 1, а.п. 1) та схемою ДТП до нього (т. 1, а.п. 3);
- поясненнями водія ОСОБА_2 , який повідомив про обставини події, що мали місце 13.01.2020 р. на території ДП «ОМТП», що він керувався під час руху з вантажем командами регулювальника, який зупинив рух транспорту в дві сторони, але потім після початку руху, помітив автомобіль швидкої допомоги, який виїхав на зустрічну смугу руху, після чого він зупинився і відчув як вказаний автомобіль в`їхав у вантаж, який він перевозив;
- поясненнями водія ОСОБА_1 , який в суді апеляційної інстанції також свою вину не визнав та пояснив, що він об`їжджав автомобілі, які зупинились, при цьому, коли обганяв авто, з правої сторони виїхав навантажувач з листами металу, в які він в`їхав, оскільки його не бачив;
- відеозаписом, який був наданий захисником Головко І.В., відповідно до якого, водій транспортного засобу «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 змінює траєкторію руху, виїжджаючи спочатку на зустрічну смугу та здійснюючи обгін, а потім намагається повернутися на раніше займану смугу безпосередньо на самому перехресті. При цьому, друга вантажівка, обгін якої здійснював водій ОСОБА_1 , згідно означеного відеозапису зупинилася перед перехрестям, про що свідчать увімкнені світлові сигнали гальмування на вантажівці (т. 1, а.п. 28);
- відеозаписом, наданим представником ТОВ «Автотехцентр» Афанасьєвою М.В., відповідно до якого всі інші учасники дорожнього руху бачили та виконували вказівки працівника суб`єкта господарювання, відповідального за безпечне проведення робіт навантажувачами, якого безпосередньо видно на досліджених відеозаписах. (т. 1, а.п. 38);
- рапортом поліцейського Бекерової Д.М., з якого вбачається, що на перехресті знаходився портовий регулювальник ОСОБА_3 (т. 1, а.п. 6);
На противагу доводам сторони захисту як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції досліджено всі обставини події, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №141689 від 13.01.2020 р.
При цьому доводи, які відображені в апеляційній скарзі повністю спростовані судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції, що також знайшло своє відображення в мотивах суду щодо визнання вини ОСОБА_1 у скоєному ДТП та вказують на те, що саме дії водія ОСОБА_1 , які виразились у не дотриманні ним швидкісного режиму на території порту, а також невиконання вимог працівника суб`єкта господарювання, відповідального за безпечне проведення робіт навантажувачами, стало безпосередніми причинами, які зумовили допущенням останнім виникнення ДТП.
Водночас, згідно п. 10 Правил, суб`єкт господарювання: призначає працівника, відповідального за безпечне проведення робіт навантажувачами. В свою чергу п. 2.3 Положення закріплено, що водії всіх видів транспорту та інші особи на головних дорогах порту і шляхопроводі зобов`язані виконувати вказівки керівника робіт або відповідальної особи, в розпорядження якого вони прибули, забезпечувати схоронність перевезених вантажів, виключаючи можливість виникнення аварії, нещасних випадків, дорожніх пригод.
Окрім того, як вбачається із досліджених в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозаписів та пояснень учасників ДТП, водій автомобілю «Автонавантажувач вилковий» Kalmar DC18-750, д.н.з. НОМЕР_2 зупинився на той момент, коли з ним бла спричинена ДТП водієм транспортного засобу «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 , тобто не рухався.
Більш того, водій ОСОБА_1 нехтуючи вказівками вимог працівника суб`єкта господарювання щодо необхідності зупинити транспортний засіб, здійснив обгін, зупинившися транспортних засобів та рухався без увімкнених звукових та світлових сигналів, що могло надавати йому перевагу у русі та могло б звернути увагу інших водіїв транспортних засобів, в результаті чого скоїв зіткнення із автомобілем під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився.
Доводи сторони захисту з приводу не прийняття до уваги судом першої інстанції знаків 2.1, 2.2. та твердження суду щодо нерозповсюдження знаків на дорогу, по якій рухався водій ОСОБА_2 не підтверджуються реальними обставинами справи, суд оцінює такі доводи критично, скільки вони також знайшли своє відображення в постанові суду, з чим погоджується апеляційний суд.
Оскільки, відповідно до долучених захисником фотознімків (т. 1, а.п. 19-22) чітко видно місце ДТП, а також місце розташування дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», та місце ДТП і місце розташування вказаних дорожніх знаків відмежоване високим бордюром та світло відбивальними стовпами і вказує, що зазначені дорожні знаки не мають відношення до дороги, з якої здійснювався виїзд автомобіль «Автонавантажувач вилковий».
Враховуючи встановлене у всій своїй сукупності, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_1 та його захисником до суду апеляційної інстанції не надано.
Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 7, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2020 р., якою на  ОСОБА_1 накладено адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                         О.Г. Журавльов