Ухвала
 
08 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 137/1813/17
провадження № 61-8624ск20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області, Літинської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа - Літинський районний відділ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування та зобов`язання виділити земельну частку (пай) з резервного фонду,
 
ВСТАНОВИВ:
 
В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області, Літинської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа - Літинський районний відділ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування та зобов`язання виділити земельну частку (пай) з резервного фонду, мотивуючи його тим, що її батько - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якого відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), був членом сільськогосподарського акціонерного товариства «Уладівське» (далі - САТ «Уладівське»), розташованого на території с. Журавне Літинського району Вінницької області. Розпорядженням Літинської районної держаної адміністрації Вінницької області № 411 від 17 грудня 2002 року затверджено проект роздержавлення земель САТ «Уладівське» та складено списки його членів, що мають право на земельну частку (пай) в кількості 590 осіб, проте її батько помилково не був внесений до цього списку.
 
Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 була його дружина, мати позивача - ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, однак у зв`язку зі станом здоров`я належним чином не оформила право на земельну частку (пай) у межах с. Журавне Літинського району Вінницької області.
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, а ОСОБА_1 , у встановлений законом шестимісячний строк, звернулась до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. При відкритті спадкової справи позивач дізналась, що її мати склала заповіт, яким усе своє майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, а також все те, що буде належати їй на день смерті заповіла ОСОБА_1 .
 
Пославшись на викладене та на те, що документом, який посвідчує право на земельну частку (пай) є також рішення суду про визнання такого права, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею, у порядку спадкування, право на земельну частку (пай) у розмірі 2,16 га (в умовних кадастрових гектарах) у межах с. Журавне Літинського району Вінницької області та зобов`язати Журавненську сільську раду Літинського району Вінницької області виділити їй земельну частку (пай) у розмірі 2,16 га (в умовних кадастрових гектарах) з резервного фонду с. Журавне Літинського району Вінницької області.
 
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 за життя мав право, але з різних причин не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) або помилково не був включений до списку осіб - членів акціонерного товариства.
 
04 червня 2020 року ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року в указаній вище справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення зазначених у ній недоліків.
 
26 червня 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.
 
Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.
 
В касаційні скарзі заявник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7, суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. Судовий збір сплачено.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати із Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу № 137/1813/17 за позовом ОСОБА_1 до Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області, Літинської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа - Літинський районний відділ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування та зобов`язання виділити земельну частку (пай) з резервного фонду.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 04 серпня 2020 року. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        А. І. Грушицький
 
В. С. Висоцька
 
І. М. Фаловська