Номер провадження: 22-ц/813/5877/20 
Номер справи місцевого суду: 520/17680/19
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2020                                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,                
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради,
третя особа - Орган опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року у складі судді Коваленко О.Б.,
в с т а н о в и в:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі у вихованні дитини. 
В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.10.2017 у справі № 520/1415/17 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з травня 2016 року, ОСОБА_4 чинить позивачці перешкоди у здійсненні материнських обов`язків по вихованню дитини та здійсненні материнських прав щодо спілкування з сином, відмовляючи у зустрічах з різних причин. Батько перешкоджає у вихованні та спілкуванні з сином, постійно налаштовує сина проти позивачки та провокує конфлікти, що негативно впливає на саму дитину та стан її фізичного та психічного здоров`я. Усі спроби домовитися з батьком про добровільне спілкування з дитиною виявилися марними. У зв`язку з чим просить усунути перешкоди у спілкуванні з сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень з можливістю присутності психолога та без присутності батька дитини щотижня, у понеділок з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., у середу з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., у п`ятницю з 16 год. 00 хв. до суботи 20 год. 00 хв., спільний відпочинок матері з дитиною під час канікул щорічно (тридцять календарних днів), а також у святкові дні з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а саме в день народження - ОСОБА_3 , 17 листопада, в день Різдва Христова (7 січня), на Новий рік (1-2 січня).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі у вихованні дитини - задоволено частково. Встановлено способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з ним, враховуючи при цьому бажання та стан здоров`я дитини, у присутності батька ОСОБА_2 та психолога, шляхом встановлення систематичних побачень по понеділкам з 16.00 до 18.00 та п`ятницям з 16.00 до 18.00. Спілкування в інші будні та святкові дні повинно проводитися за згодою дитини ОСОБА_3 . 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким усунути перешкоди у спілкуванні матері, ОСОБА_1 зі своїм сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення їх систематичних побачень без присутності батька дитини, ОСОБА_2 , щотижня, у понеділок з 17 год. 40 хв. до 20 год. 00 хв., у четвер з 17 год. 40 хв. до 20 год. 00 хв., у п`ятницю з 18 год. 30 хв. до суботи 20 год. 00 хв., спільний відпочинок матері з дитиною під час канікул щорічно (тридцять календарних днів), а також у святкові дні з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а саме в день народження - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в день Різдва Христова (7 січня), на Новий рік (1-2 січня).
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачка, починаючи з травня 2016 року, не має можливості спілкуватись зі своїм сином, у зв`язку з тим, що відповідач чинить їй перешкоди, постійно настроює сина проти позивачки та під час судового засідання в Київському районному суді м. Одеси, під звукозапис, повідомив, що не згоден на будь-які зустрічі ОСОБА_1 зі своїм сином, та проти встановлення систематичних побачень. Суд першої інстанції повністю проігнорував всі вказані обставини, які вказують на наявність перешкод з боку відповідача. Суд першої інстанції встановив побачення у присутності батька та психолога, незважаючи на те, що в позовних вимогах було вказано «без присутності батька та з можливістю присутності психолога, а не з його обов`язковою участю при кожній зустрічі». Проте, суд не взяв до уваги, що мати, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Обов`язкова участь психолога у кожній зустрічі з дитиною буде непід`ємним фінансовим тягарем для матері дитини та зробить взагалі неможливим спілкування та участь матері у вихованні сина. Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації та служба у справах дітей ОМР не надав жодного висновку, або пояснень стосовно встановлення побачень саме з обов`язковою присутністю батька та психолога. Позивачка не позбавлена батьківських прав, не є наркоманкою, не знаходиться на лікуванні від алкоголізму, вона бажає зустрічатись з сином, приймати участь у його вихованні та спілкуватися з ним, як мінімум, згідно графіку, який був вказаний в позовних вимогах. Проте, прийняття такого необґрунтованого рішення фактично зробить неможливим його виконання та спілкування з дитиною. Враховуючи графік навчання сина та з метою запобігання створення перешкод навчальному процесу, найбільш вдалим часом для систематичних зустрічей з дитиною для апелянта на даний час у будні є понеділок після шостого уроку, а саме з 17.40 до 20.00, четвер з 17.40 до 20.00 та п`ятницю з 18.30 до суботи 20.00, крім того, канікули та свята, які були вказані в позовних вимогах. Син позивача зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , де він проживав раніше, разом з матір`ю. В цій квартирі зроблений ремонт, є окрема кімната для сина, тобто є всі необхідні умови для забезпечення його комфорту та систематичних зустрічей з позивачкою без присутності батька та психолога.
23.06.2020 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та позивача.
30.06.2020 від Органу опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, але для визначеності у взаємовідносинах батьків і дитини, з урахуванням того, яку роль відіграє розлучення з батьками в стані дитини, ту обставину, що права батьків щодо дитини є рівними, виходячи з пріоритету прав дитини, урахувавши вік дитини, а також той факт, що вона не може бути заручником особистих відносин батьків, суд вважав за доцільне встановити наступний порядок спілкування та побачення позивача з сином, враховуючи при цьому бажання та стан здоров`я дитини у присутності батька ОСОБА_2 та психолога, шляхом встановлення систематичних побачень по понеділкам з 16.00 до 18.00, та п`ятницям з 16.00 до 18.00. 
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Матеріали справи свідчать, що 26.10.2017 рішенням Київського районного суду м.Одеси позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 та зобов`язання вчинити певні дії-задоволено частково. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Наразі сторони проживають окремо, дитина проживає з батьком, згоди щодо участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною сторони дійти не можуть.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просила усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та встановити порядок участі у вихованні дитини з можливістю присутності психолога та без присутності батька дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції, держави-учасники поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Аналогічна норма відображена в ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства». 
За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Положеннями ч. 2 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно із ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Суд апеляційної інстанції при розгляді справи також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси.
При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»).
Приймаючи оскаржуване рішення суд не навів мотивів необхідності при зустрічах матері з дитиною наявності одного з батьків, не зазначив чому спілкування матері з сином не може відбуватися без присутності батька як і не зазначив причин обов`язкової присутності на кожній зустрічі психолога.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на час розгляду справи дитині ОСОБА_6 виповнилося 11 років, обґрунтовані підстави, які б негативно могли вплинути на дитину внаслідок його зустрічей з матір`ю без присутності батька відсутні, як і не встановлено необхідності присутності психолога під час зустрічей дитини з матір`ю.
Висновок спеціаліста, який би підтверджував необхідність присутності психолога на зустрічах матері з дитиною матеріали справи не містять.
Позивачка, яка є матір`ю дитини, любить сина, стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із сином, позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною, має постійне місце роботи та має належні житлові умови.
Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право матері на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування матері з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало її побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом апеляційної інстанції не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.
Не надано таких доказів й суду апеляційної інстанції. 
В суді першої інстанції ОСОБА_6 надав пояснення та вказав, що з матір`ю він іноді спілкується по телефону та спілкування закінчуються скандалом; зустріч з матір`ю для нього - стрес та хвилювання; раніше мати била його і тата; на протязі останніх років мати не вітала його з днем народження та святами, а також те, що він не бажає спілкуватися з матір`ю навіть у присутності батька. 
В свою чергу, сторони не заперечували того факту, що між ними напружені відносини та наявний конфлікт, дитина тривалий час проживає з батьком, що не виключає наявності можливості впливу батька на думку дитини. 
Вказане дає підстави вважати доцільним проведення зустрічей дитини з матір`ю без присутності другого з батьків для налагодження дитини з матір`ю родинних відносин та враховуючи, що на даний час спілкування дитини з матір`ю відсутнє, налагодження відносин повинно здійснюватися поступово з врахуванням бажання та інтересів дитини.
Встановлено, що на час подання позову дитина сторін навчалася у Одеському ліцеї №63 на першій зміні та графік побачень з дитиною, який просила задовольнити позивачка, не перешкоджав навчанню сина. В свою чергу, позивачка просила встановити графік побачень з дитиною три рази на тиждень (понеділок, середа) після закінчення шкільного навчання дитини до 18:00 та в п`ятницю з 16:00 до суботи 20:00, а також спільний відпочинок матері з дитиною під час канікул щорічно (30 днів), у святкові дні з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а саме в день народження дитини, 17 листопада, в день Різдва Христова (7 січня), на Новий рік (1-2 січня).
Як вбачається з пояснень дитини ОСОБА_7 (а.с. 46-48) він ходить до школи у другу зміну, звичайно має 6 уроків, лише в середу й п`ятницю має 7 уроків. Відповідно до розкладу занять другої зміни Одеського ліцею №63 шостий урок другої зміни закінчується о 17:40, сьомий урок закінчується о 18:30. Викладене підтверджується довідкою Одеського ліцею №63 (а.с.65).
З викладеного вбачається, що визначений судом час побачень матері з дитиною (понеділок з 16:00 до 18:00 та п`ятниця з 16:00 до 18:00) унеможливлює виконання рішення суду, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.
Важливим на даному етапі взаємовідносин сина з матір`ю є визначеність періодичності та тривалості їх побачень з урахуванням інтересів та бажання дитини, а також з метою уникнення неправильних життєвих установок, що може негативно вплинути на поведінку дитини.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що спосіб участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_8 слід визначити шляхом надання їй систематичних побачень з дитиною кожного понеділка з 17:45 до 20:00 та кожної п`ятниці з 18:30 до 20:00 без присутності психолога та батька, враховуючи бажання та стан здоров`я дитини. Спілкування в інші будні та святкові дні повинно проводитися за згодою дитини ОСОБА_7 
Такий спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини буде таким, що відповідає потребам неповнолітньої дитини, та наразі буде достатнім для забезпечення участі матері у процесі виховання дитини. 
В подальшому вказаний порядок спілкування матері з сином може бути змінений за домовленістю батьків або за рішенням органу опіки та піклування чи суду.
При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, з огляду на наступне.
В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, позивачкою не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з сином. Доводи про те, що відповідач не відчиняє їй двері, коли вона приходить, не відповідає на її дзвінки та повністю ігнорує її бажання бачитися з сином належними та допустимими доказами не підтверджені. Посилання позивачки на ту обставину, що відповідач в судовому засіданні заперечував проти побачень позивачки з сином не доводить факту вчинення ним реальних перешкод у спілкуванні з дитиною.
Оскільки судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем не чиняться перешкоди у спілкуванні позивачки з дитиною, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року змінити, встановивши, що зустрічі ОСОБА_1 з сином ОСОБА_8 кожного понеділка з 17:45 до 20:00 та кожної п`ятниці з 18:30 до 20:00 без присутності психолога та батька. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року змінити, встановивши спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним, шляхом встановлення систематичних побачень кожного понеділка з 17:45 до 20:00 та кожної п`ятниці з 18:30 до 20:00, з врахуванням бажання та стану здоров`я дитини.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 20.07.2020.

Головуючий: 

            Судді: