УХВАЛА

14 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 160/7052/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської    О.Р.,
суддів - Кашпур    О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року в справі №160/7052/19 за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, за участю третьої особи - Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області - про визнання протиправним і скасування рішення від 24 липня 2019 року №573-40/VII про схвалення проєкту рішення "Про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади",
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, за участю третьої особи - Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, у якому просила визнати протиправним і скасувати рішення від 24 липня 2019 року №573-40/VII про схвалення проєкту рішення "Про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади".
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого         2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року змінено в частині мотивів і викладено у новій редакції; у решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року залишено без змін.
18 липня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого        2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року в справі №160/7052/19.
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху; надано скаржниці строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги шляхом: зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)    статтею 328    цього Кодексу підстави (підстав).
На виконання вимог ухвали Суду скаржниця надіслала заяву, у якій зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес для членів територіальної громади Дмитрівської сільської ради щодо вирішення питань місцевого значення, а також має виняткове значення для скаржниці, оскільки позбавлена можливості захистити свої права в інший спосіб.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках  -  на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
За змістом частини четвертої статті 12 КАС України, у редакції на час спірних правовідносин, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі    Закону України    "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
У цій справі суд першої інстанції не відносив її до категорії малозначних справ та,  урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув її за правилами загального позовного провадження. 
Ураховуючи характер спірних правовідносин і предмет позову, Суд дійшов висновку про відсутність законних підстав уважати цю справу справою незначної складності. 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на виключні випадки перегляду судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, ОСОБА_1 не навела жодної із підстав, передбачених  частиною четвертою статті 328 КАС України, на яких вона подається.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених    статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення    статті 169    цього Кодексу.
У пункті 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ураховуючи те, що скаржницею не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 165 та частини другої статті 332 КАС України.
Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року в справі №160/7052/19 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                      С.А. Уханенко