ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року 
м. Київ

Справа № 905/1633/19 (905/538/20) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Пєскова В. Г.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбакалія" 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020
у складі колегії суддів: Пушай В. І. - головуючий, Попкова Д. О., Стойки О. В.
та ухвалу Господарського суду Донецької області від 23.03.2020 
у складі судді Паляниці Ю. О.

у справі № 905/1633/19 (905/538/20)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нагваль-Фіш" в особі ліквідатора (арбітражного керуючого) Абрамова В. В.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбакалія"
про визнання недійсним правочину та витребування нерухомого майна (пов`язана з банкрутством)

що розглядається у межах справи № 905/1633/19
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Актив Фінанс Захід"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нагваль-Фіш"
про визнання банкрутом

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст та підстави заяви про забезпечення позову 

1. У провадженні Господарського суду Донецької області перебуває справа          № 905/1633/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Актив Фінанс Захід" (далі - ТОВ "Інвестиційна компанія "Актив Фінанс Захід") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нагваль-Фіш" (далі - ТОВ "Нагваль-Фіш", боржник) про банкрутство.

2. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2020 у справі № 905/1633/19 ТОВ "Нагваль-Фіш" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича (далі - ліквідатор Абрамов В. В.).

3. 17.03.2020 ліквідатор ТОВ "Нагваль-Фіш" Абрамов В. В. звернувся до Господарського суду Донецької області в межах провадження у справі про банкрутство № 905/1633/19 з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбакалія" (далі - ТОВ "Продбакалія") від 16.03.2020               № 02-06/61 про: 
- визнання недійсним правочину відчуження майна ТОВ "Нагваль-Фіш", оформленого актом приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017, укладеного між ТОВ "Продбакалія" та ТОВ "Нагваль-Фіш";    
- витребування у ТОВ "Продбакалія" на користь ТОВ "Нагваль-Фіш" нерухомого майна, а саме: торгівельно-розважального центру, загальною площею                       3 212,6 кв. м, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 860262332224; торгівельно-розважального центру, загальною площею 2 142,3 кв. м. з описом: торгівельно-розважальний центр, "А"; підвал, "під А"; розвантажувальна рампа, "а"; прибудова, "а1", розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинського район, с. Стоянка,                   вул. Київська, буд. 10-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 860253232224; насосної, площею 49,8 кв. м, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинського район, с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 860274032224; земельної ділянки, кадастровий номер 3222482004:02:001:0016, площею 0,0977 га, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинського район,            с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 877485932224; земельної ділянки, кадастровий номер 3222482004:02:001:0028, площею 0,8647 га, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинського район, с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 877146132224; земельної ділянки, кадастровий номер 3222482004:02:001:0015, площею 0,4297 га, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинського район,             с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 877113532224 (далі - спірне майно).

4. В обґрунтування заявлених вимог ліквідатор ТОВ "Нагваль-Фіш" посилається на те, що на момент виникнення у боржника грошових зобов`язань, невиконання яких стало підставою для відкриття щодо нього провадження у справі про банкрутство, товариство мало у своїй власності майно, за рахунок якого можливе було задоволення вимог ініціюючого кредитора ТОВ "Інвестиційна компанія "Актив Фінанс Захід", а також інших кредиторів (ГУ ДПС у Донецькій області та ТОВ "ТЛК "Арктика"). Однак, маючи невиконані грошові зобов`язання перед своїми контрагентами (встановлені в т.ч. судовими рішеннями у справах               № 910/16996/17 та № 910/16750/17) ТОВ "Нагваль-Фіш" здійснено відчуження належного на праві власності майна шляхом його внесення до статутного капіталу іншої юридичної особи  ТОВ "Продбакалія". До того ж, таке відчуження майна мало місце за час дії накладеного в межах виконавчого провадження арешту.

5. Разом з позовною заявою ліквідатором ТОВ "Нагваль-Фіш" було подано до суду заяву про забезпечення позову від 16.03.2020 № 02-06/63, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: 1) накладення арешту на спірне нерухоме майно до набрання законної сили рішенням (ухвалою) Господарського суду Донецької області за цим позовом; 2) заборони Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, які утворені та діють у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання законної сили рішенням (ухвалою) Господарського суду Донецької області за цим позовом вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна.

6. Заява про забезпечення позову мотивована існуванням підтверджених обставин можливості вчинення ТОВ "Продбакалія" дій направлених на відчуження спірного майна на користь третіх осіб чи обтяження цього майна зобов`язаннями шляхом передачі в іпотеку тощо, що нівелює мету звернення ліквідатора з цим позовом, оскільки у разі відчуження майна чи вчинення інших дій щодо нього задоволення позову в частині вимоги про повернення майна стане неможливим (потребуватиме пред`явлення нового позову до набувача такого майна чи з приводу оскарження обтяження зобов`язанням такого майна). До того ж, відчуження на час вирішення цього позову спірного майна на користь третіх осіб унеможливлюватиме застосування визначеної статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) процедури повернення майна боржника, адже будуть відсутні будь-які правовідносини між боржником та діючим набувачем цього майна, а відтак, стане необхідним звернення до суду з віндикаційним позовом.

7. Посилаючись на вказані обставини, ліквідатор боржника просив суд вжити заходи забезпечення позову в цій справі зазначаючи, що такі заходи сприятимуть попередженню можливих негативних наслідків у вигляді нівелювання мети звернення з даним позовом до суду за час його вирішення та при задоволенні позову забезпечать реальну можливість задоволення вимог кредиторів боржника. До того ж вжиття наведених заходів забезпечення позову жодним чином не обмежить права та законні інтереси ТОВ "Продбакалія", адже ці заходи мають тимчасовий характер та не позбавляють його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджають займатися господарською діяльністю як такою взагалі, тоді як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 

8. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.03.2020 у справі                     № 905/1633/19 (905/538/20) заяву про забезпечення позову ТОВ "Нагваль-Фіш" в особі ліквідатора Абрамова В. В. задоволено частково. До набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Донецької області за наслідками розгляду позову ТОВ "Нагваль-Фіш" до ТОВ "Продбакалія" в межах справи             № 905/1633/19 (905/538/20): 1) накладено арешт на спірне нерухоме майно та  2) заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо згаданого нерухомого майна. В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

9. Ухвала місцевого господарського суду мотивована існуванням підтверджених обставин можливості того, що невжиття заходу забезпечення позову може зробити неможливим виконання судового рішення в частині повернення спірного майна у разі задоволення позову (потребуватиме пред`явлення нового позову до набувача майна) внаслідок відчуження цього майна чи обтяження його зобов`язаннями шляхом передачі в іпотеку тощо. Окрім того, відчуження спірного майна за час вирішення позову унеможливить застосування визначеної статтею 42 КУзПБ процедури повернення майна боржника, оскільки будуть відсутні будь-які правовідносини між боржником та діючим набувачем такого майна. 

10. З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, адже існує спір щодо законності вибуття спірного майна із власності боржника, можливість забезпечення інтересів всіх учасників якого та попередження можливого порушення прав інших осіб при вирішенні його судом знаходиться в прямій залежності від цілісності спірних активів та незмінності суб`єкта їх володіння за час вирішення цього спору судом, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного ліквідатором способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин (в т.ч. кредиторами у вигляді неможливості задовольнити вимоги до боржника). 

11. Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ліквідатора боржника в частині встановлення заборони Міністерству юстиції України вчиняти будь-які дії щодо спірного майна з підстав невірного визначення заявником суб`єктів, уповноважених державою на вчинення реєстраційних дій та визначив коло цих суб`єктів самостійно.

12. Східний апеляційний господарський суд постановою від 18.05.2020 ухвалу Господарського суду Донецької області від 23.03.2020 у справі                                  № 905/1633/19 (905/538/20) залишив без змін погодившись із висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для забезпечення позову.

Короткий зміст вимог та підстав касаційної скарги

13. 02.06.2020 ТОВ "Продбакалія" поштовим відправленням через апеляційний господарський суд звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Донецької області від 23.03.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі № 905/1633/19 (905/538/20), в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ліквідатора боржника про забезпечення позову.

14. У якості підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі           ТОВ "Продбакалія" посилається на ухвалення судами оскаржуваних рішень з порушенням норм процесуального права (частина друга статті                                 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Щодо реалізації учасниками справи процесуальних прав

15. Згідно із пунктами 1, 2 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

16. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом (частини перша, друга статті        13 ГПК України).

17. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 3, 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України).

18. За змістом пунктів 2, 3 частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. 

19. Відповідно до частини першої статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

20. Отже, учасник справи, який не є касатором, керуючись принципами рівності учасників процесу перед законом і судом та змагальності сторін, вправі реалізувати своє процесуальне право на подання письмового відзиву на касаційну скаргу іншого учасника справи (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 43/122).

21. Таке право реалізується учасником справи на протязі строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі. 

22. Ухвалою Верховного Суду від 23.06.2020 касаційну скаргу ТОВ "Продбакалія" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 та Господарського суду Донецької області від 23.03.2020 у справі                                  № 905/1633/19 (905/538/20) призначено до розгляду в порядку письмового провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 10.07.2020, але не менше ніж до закінчення карантину.

23. Ця ухвала, як і інші судові рішення касаційного суду у справі                             № 905/1633/19 (905/538/20), надіслана на адресу учасників справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення та була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

24. Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

25. У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

26. На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

27. З урахуванням викладеного учасники справи мали достатньо часу для реалізації ними процесуальних прав, передбачених ГПК України, зокрема, права на висловлення (викладення шляхом надіслання на поштову/електронну адреси суду) своєї позиції щодо поданої касаційної скарги ТОВ "Продбакалія".

28. Станом на момент розгляду цієї касаційної скарги ліквідатором боржника арбітражним керуючим Абрамовим В. В. надано письмовий відзив щодо поданої касаційної скарги. 

29. Будь-яких заяв, клопотань тощо від учасників справи щодо неможливості реалізації ними своїх процесуальних прав на подання відзиву, власної позиції (пояснень тощо) щодо касаційної скарги до суду не надходило.

30. Разом з цим, судом враховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. 

31. Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

32. Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

33. Суд бере до уваги те, що касаційне провадження у цій справі відкрито 23.06.2020, що надавало можливість учасникам справи достатньо часу для реалізації їх процесуальних прав. 

34. Клопотань (заяв) щодо неможливості реалізації процесуальних прав, продовження процесуальних строків тощо від учасників справи не надходило.

35. Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

36. У свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

37. Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Доводи ТОВ "Продбакалія"

38. ТОВ "Продбакалія" в обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та встановлення обставин справи, які можуть бути встановлені під час розгляду справи по суті зазначаючи, зокрема, таке:
- доказів вчинення або намагання вчинення відповідачем будь-яких дій щодо уникнення виконання рішення суду (у разі його задоволення) матеріали справи не містять. До заяви про забезпечення позову не долучено доказів на підтвердження викладених в ній обставин;
- ліквідатор у поданій заяві про забезпечення позову посилається не на певні обставини або докази, а на припущення ймовірностей неправомірного передання майна до статутного капіталу ТОВ "Продбакалія" та на припущення вчинення ним дій щодо розпорядження спірним майном;
- судом досліджено та зроблено посилання на докази додані до позову, які станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову суд враховувати не міг. Суд першої інстанції під час розгляду заяви не скористався правом виклику сторін з метою отримання додаткових пояснень або доказів, а також їх заперечень щодо обґрунтованості вимог про забезпечення позову;
- судом не встановлено, чи було за правочином відчужено майно без набуття відповідного іншого права взамін. У зв`язку з чим, висновок про відсутність підстав для зустрічного забезпечення є хибним.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
Доводи ліквідатора ТОВ "Нагваль-Фіш" арбітражного керуючого Абрамова В. В.

39. У відзиві на касаційну скаргу ліквідатор боржника заперечує щодо доводів касаційної скарги ТОВ "Продбакалія" та вважає її необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню, зазначаючи, зокрема, таке:
- нормами процесуального законодавства не передбачено обов`язку заявника надавати до заяви про забезпечення позову докази на підтвердження вчинення чи намагання вчинення відповідачем будь-яких дій щодо уникнення виконання рішення суду. Важливими умовами для забезпечення позову є наявність між сторонами спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду;
- скаржником невірно визначено, що заяву про забезпечення позову було подано до відкриття провадження у справі, оскільки таку заяву подано одночасно з пред`явлення позову до суду;
- судами вірно враховано, що відчуження за час вирішення позову спірного майна на користь третіх осіб унеможливить застосування процедури повернення майна визначеної статтею 42 КУзПБ.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

40. 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-XI "Про внесення змін до ГПК України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон від 15.01.2020 № 460-XI), яким, зокрема, змінено підстави касаційного оскарження судових рішень.

41. Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 15.01.2020 № 460-XI установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

42. Оскільки ТОВ "Продбакалія" з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 23.03.2020 у справі № 905/1633/19 (905/538/20) звернулося до Верховного Суду 02.06.2020, тобто після набрання чинності Закону від 15.01.2020 № 460-XI, розгляд такої скарги судом здійснюється із застосуванням положень ГПК України у редакції чинній від 08.02.2020.

43. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

44. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

45. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

46. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції

47. Предметом судового розгляду у цій справі є заява про забезпечення позову, поданого ліквідатором боржника в межах справи про банкрутство в порядку статті 42 КУзПБ.

48. За змістом пункту 8 частини першої статті 20 та частини дев`ятої статті           30 ГПК України спори з майновими вимогами до боржника, в тому числі вимога ліквідатора про витребування майна до ліквідаційної маси банкрута, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

49. Отже майнові спори є окремою процедурою у справі про банкрутство та розглядаються в її межах за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК України, що надає господарському суду можливість вживати заходів забезпечення вимог ліквідатора, який звернувся з позовом в інтересах банкрута, в порядку статей 136, 137, 140 ГПК України шляхом винесення ухвали (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 914/1353/16).

50. Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

51. Судове рішення є обов`язковим до виконання; обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства (пункт 9 частини другої статті 129, частина перша статті 129-1 Конституції України).

52. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення (аналогічний висновок  викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі                         № 543/730/14-ц).

53. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

54. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

55. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

56. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

57. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України). Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

58. Отже умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі                 № 916/1572/19, від 28.10.2019 у справі № 916/1845/19).

59. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі                  № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зроблено такі висновки: "Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

60. У справі що розглядається судами попередніх інстанцій встановлено наявність спору між ТОВ "Нагваль-Фіш" та ТОВ "Продбакалія" щодо правомірності вибуття із власності боржника на користь ТОВ "Продбакалія" визначених у позові об`єктів нерухомості на підставі акту приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017.

61. Як з`ясовано апеляційним господарським судом, в обґрунтування позовних вимог ліквідатором боржника надано до матеріалів справи постанову держвиконавця від 30.05.2017 ВП № 54033837 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 17.05.2017 у справі № 911/3979/16 про стягнення з ТОВ "Нагваль-Фіш" на користь ТОВ ТЛК "Арктика" заборгованості в загальній сумі 58 058,00 грн, якою накладено арешт на все нерухоме майно та належні боржнику транспортні засоби. 

62. Постановою держвиконавця від 31.10.2017 закінчено виконавче провадження ВП № 54033837 з виконання зазначеного наказу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, проте ухвалою Господарського суду Київської області від 22.11.2018 у справі № 911/3979/16 визнано ці дії держвиконавця неправомірними, визнано протиправною та скасовано дану постанову органу ДВС.

63. Разом з тим судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою від 16.03.2020 № 204259322  з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на спірне майно 31.10.2017 (в день закінчення виконавчого провадження) зареєстровано за ТОВ "Продбакалія".

64. Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарським суд, визнав наведені обставини такими, що свідчать про існування можливості вчинення ТОВ "Продбакалія" дій внаслідок яких мета звернення ліквідатора з позовом до суду буде неефективною, оскільки спірне майно буде відчужено чи обтяжено зобов`язаннями то його задоволення в частині вимоги про повернення спірного майна стане неможливим у межах цієї справи (потребуватиме пред`явлення нового позову до набувача такого майна чи з приводу оскарження обтяження зобов`язанням такого майна).

65. З урахуванням вказаного місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, адже існує спір щодо законності вибуття спірного майна із власності боржника, можливість забезпечення інтересів всіх учасників якого та попередження можливого порушення прав інших осіб при вирішенні його судом знаходиться в прямій залежності від цілісності спірних активів та незмінності суб`єкта їх володіння за час вирішення цього спору судом, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного ліквідатором способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин (в т.ч. кредиторами у вигляді неможливості задовольнити вимоги до боржника).

66. Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
67. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 11 ГПК України).

68. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

69. ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

70. Отже, заходи забезпечення позову (вимог), без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь заявника вже не призведе до захисту прав або інтересів заявника, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

71. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає висновки суддів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для вжиття заходів до забезпечення позову такими, що відповідають встановленим обставинам справи та узгоджуються із нормами процесуального законодавства, зокрема приписами статей 136, 137 ГПК України.

72. Крім того, суди вірно зазначили, що заходи забезпечення позову, вжитті оскаржуваною ухвалою, відповідають критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності, та є спрямованими на реальне виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову.

73. Доводи скаржника висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та є таким, що в цілому зводяться до переоцінки наданих доказів, що відповідно до статті 300 ГПК України знаходяться за межами компетенції суду касаційної інстанції.

74. Згідно зі статтею 300 ГПК України суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження та на підставі встановлених фактичних обставин справи.

75. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі                  № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок відповідно до якого встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

76. З урахуванням наведеного доводи скаржника обґрунтовані посиланням, які в цілому зводяться до тверджень про неналежну оцінку судами аргументів  ліквідатора наведених в заяві про забезпечення позову, відсутності долучення до цієї заяви доказів на підтвердження викладених в ній обставин, а також розгляду заяви судом першої інстанції без  виклику сторін та без з`ясування додаткових пояснень, доказів та заперечень щодо обґрунтованості вимог про забезпечення позову судом не беруться до уваги.

77. Також безпідставним є доводи скаржника про те, що під час розгляду заяви про забезпечення позову судом не було вирішено питання зустрічного забезпечення, оскільки відповідно до положень статті 141 ГПК України застосування зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду, а такого клопотання відповідачем не було заявлено.

78. Разом з тим враховуючи положення частини четвертої статті 141 ГПК України, ухвалення рішення про забезпечення позову без одночасного вирішення судом питання про зустрічне забезпечення не позбавляє заявника права звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення, що може бути подано після застосування судом заходів забезпечення позову (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду складі Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 904/661/19).

Щодо суті касаційної скарги

79. Доводи скаржника щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права щодо повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.

80. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

81. Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

82. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

83. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

84. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

85. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені судами попередніх інстанцій, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що оскаржувані судові рішення прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

Щодо судових витрат

86. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги ТОВ "Продбакалія" та залишенням без змін постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 та ухвали Господарського суду Донецької області від 23.03.2020 у справі № 905/1633/19 (905/538/20) витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Висновки щодо застосування норм права

87. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача

88. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. 

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбакалія" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 23.03.2020 у справі                                  № 905/1633/19 (905/538/20) залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 23.03.2020 у справі                                  № 905/1633/19 (905/538/20) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                   О. О. Банасько

Судді                                                                                                О. В. Васьковський

                                                                                                         В. Г. Пєсков