ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.002976 пров. № А/857/2670/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                        Ніколіна В.В., Пліша М.А.,                    
за участю секретаря судових засідань -                     Юник А.А.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року (головуючий суддя: Карп`як О.О., місце ухвалення -   м. Львів) у справі за адміністративним позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Львівське комунальне підприємство «Граніт», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про демонтаж самочинного будівництва, -

встановив:

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, 14.06.2019 звернулася з позовом до суду, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 привести планування квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме: демонтувати самочинно здійснену надбудову над горищним приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири № 4 та самочинно здійснила надбудову над горищним приміщенням приблизною площею 80 кв м в будинку на АДРЕСА_1 . Комісією у складі працівників ЛКП «Граніт» складено відповідний акт 18.01.2019. Позивач 01.02.2019 звернувся з листом № 4-32-309 щодо самочинного будівництва в Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові. Міжвідомча комісія при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради 26.02.2019 розглядала питання щодо самочинного будівництва на АДРЕСА_1 . Головою Залізничної районної адміністрації прийнято розпорядження № 551 від 11.03.2019 «Про демонтаж самочинно здійсненої ОСОБА_1 надбудови та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану», яким рекомендовано відповідачу демонтувати самочинно здійснену надбудову над горищним приміщенням та привести планування квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану в термін до 15.05.2019. Актом ЛКП «Граніт» від 14.05.2019 зафіксовано факт невиконання відповідачем вимог розпорядження голови Залізничної районної адміністрації. Враховуючи, що відповідачем самостійно не демонтовано здійснену надбудову над горищним приміщенням, позивач звернувся позовом до суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року позов задоволено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася відповідачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити повністю. 
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 19.06.1996, з якого вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Однак, суд першої інстанції, не залучив до розгляду справи у якості співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020, відповідно до ст. 48 КАС України, залучено до участі в справі № 1.380.2019.002976 (№ 857/2670/20) в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка учасників справи належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Крім цього суд апеляційної інстанції зазначає, що судом неодноразово сторони та треті особи повідомлялися про дату, час, місце судових засідань у цій справі, однак конверти з повістками поверталися «за закінченням терміну зберігання».
Згідно з ч. 11  ст. 126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Отже, на думку суду апеляційної інстанції, сторони та треті особи у вказаній справі, вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Також, слід зазначити, що згідно ч. 1  ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
З огляду на приписи вказаної статті, відповідачка, яку неодноразово повідомляли про дату, час, місце розгляду її апеляційної скарги, маючи намір добросовісної реалізації належного їй права на звернення до суду з апеляційною скаргою, повинна діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у неї прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 1603 від 15.05.2019 по АДРЕСА_1 власником є ОСОБА_1 (свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 19.06.1996 загальною площею 41,40 кв м і складається з 1 кімнати житлова площа 19,40 кв м.
ЛКП «Граніт» 12 жовтня 2018 року як балансоутримувач будинку АДРЕСА_1 , скеровано відповідачу попередження про необхідність надати документи на надбудову до квартири № 4 .
Представниками ЛКП «Граніт» 02 січня 2019 року складено акт-попередження ОСОБА_1 , про проведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану. Запропоновано припинити будівельні роботи на надати документи на розгляд.
Працівниками ЛКП «Граніт» 18 січня 2019 року складено Акт обстеження будинку на АДРЕСА_1 та вирішено винести питання про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану на розгляд міжвідомчої комісії при Залізничній районній адміністрації.  
Листом від 19.02.2019 року № 4-0006-74, Інспекція державного архітектурно  - будівельного контролю у м. Львові повідомила позивача про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 здійснити перевірку у відповідності до вимог п.9 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженим постановою КМ України від 23.05.2011 № 553, не було можливим, оскільки суб`єкти будівництва або їх уповноважені представники на час проведення перевірки були відсутні.
Розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 551 «Про демонтаж самочинно здійсненої гр. ОСОБА_1 надбудов та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану» від 11 березня 2019 року, ОСОБА_1 рекомендовано в термін до 01.05.2019 демонтувати самочинно здійснену надбудову над горищним приміщенням та привести планування квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану.
Відповідачу 04.04.2019 Залізничною РА ЛМР повторно скеровано попередження про приведення квартири до попереднього стану.
ЛКП «Граніт» 14 травня 2019 року складено акт про те, що відповідачем не виконано  розпорядження № 551 від 11.03.2019 року про демонтаж самочинно здійсненої надбудови над горищним приміщенням.
Для зобов`язання відповідача виконати розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 551 «Про демонтаж самочинно здійсненої гр. ОСОБА_1 надбудов та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану», позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки доказів виконання чи скасування розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 551 «Про демонтаж самочинно здійсненої гр. ОСОБА_1 надбудов та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану» відповідачем до суду не подано, а тому позов підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно пп. 7 п. «а» ст. 30  Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Відповідно пп. 1, 3 п. «б» ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, щодо надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених  Законом України  «Про регулювання містобудівної діяльності»;
здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.
Згідно з п.п. 5.3.3 п. 5.3 «Повноваження у галузі будівництва» Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2016 № 777, до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва віднесено розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом та департаментом містобудування, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу та ін.).
Згідно з п.п 5.5.1 п. 5.5 районні адміністрації наділені повноваженням звернення до судових органів з позовними заявами щодо фактів самочинного будівництва, а також з інших справ, які виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.
Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 затверджено Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, відповідно до пункту 4.32 якого до повноважень районної адміністрації віднесено розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).
З метою вдосконалення порядку врегулювання питань самочинного будівництва у  м. Львові, посилення контролю щодо самочинного будівництва, відповідальності фізичних та юридичних осіб за порушення вимог ведення будівництва, дотримання правил користування будинками і спорудами, пам`ятками архітектури, житловими і нежитловими приміщеннями, прибудинковими територіями, зонами охорони пам`яток рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 № 835 затверджено Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (далі - Положення № 835, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 3.1. Положення № 835 розгляд питань за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів за підвідомчістю справ здійснює районна адміністрація відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.
Ознаки і класифікація самочинного будівництва, розширення, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, переобладнання, порушення правил експлуатації житлового фонду, охорони і використання пам`яток культурної спадщини, влаштування малих архітектурних форм наведені у пункті 1.6 Положення № 835, підпунктом 1.6.6 якого до таких ознак віднесено нове будівництво, розширення будинків або споруд без дозволу виконавчого органу міської ради, без належно затвердженої проектної документації, без дозволу інспекції Державного архітектурно- будівельного контролю у Львівській області на виконання будівельних робіт.
Пунктами 3, 4.8 Положення № 835 встановлено, що підготовку проектів розпоряджень голів районних адміністрацій за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів містобудування здійснюють міжвідомчі комісії при районних адміністраціях. Висновок міжвідомчої комісії при районній адміністрації з рекомендаціями затверджує        своїм розпорядженням голова районної адміністрації.
У свою чергу, за змістом пункту 5.1 та його підпунктів    5.1.3, 5.1.3.3, пункту 5.3 Положення № 835 міжвідомчі комісії при районних адміністраціях можуть приймати у кожному конкретному випадку самочинного будівництва одне з таких рішень: про знесення        у терміни, визначені розпорядчими документами,        самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, за її кошти у разі порушення прав інших осіб. У разі ухилення або відмови особи від знесення самочинного будівництва у терміни, визначені розпорядчими документами, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за кошти особи, яка здійснила будівництво.
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до повноважень районних адміністрацій у місті Львові належить, окрім іншого, затвердження висновків (з рекомендаціями) міжвідомчої комісії при відповідній районній адміністрації щодо виявлених фактів здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів містобудування, самочинного нового будівництва, розширення будинків або споруд. Крім цього, районна адміністрація має право звертатися у встановленому порядку до суду із вимогами щодо фактів самочинного будівництва і інших вимог, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.
За змістом підпунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 пункту 1.4 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 за № 927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання і перепланування жилих будинків,  жилих і  нежилих у жилих будинках приміщень,  що призводять до порушення тривкості або руйнації  несучих  конструкцій  будинку,  погіршення цілісності   і   зовнішнього   вигляду  фасадів,  порушення  вимог протипожежної  безпеки  та  засобів  протипожежного  захисту, не допускається. Перепланування жилих  будинків,  жилих  і  нежилих  у   жилих будинках  приміщень,  що  погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
За змістом підпунктів 1.4.6 пункту 1.4 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій» власник,  наймач (орендар) жилого будинку,  жилого  чи нежилого  у  жилому  будинку  приміщення,  що припустив самовільне переобладнання або  перепланування,  що  призводить  до  порушення конструктивних   елементів  або  засобів  протипожежного  захисту, зобов`язаний  за  свій   рахунок   привести   це   приміщення   до попереднього стану. У разі,  якщо самовільне  перепланування  або  переобладнання приводить  до  погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та  порушуються   права   інших   споживачів,   зазначені   роботи виконуються виконавцем послуг,  питання відшкодування вартості цих робіт власником,  наймачем (орендарем) жилого будинку,  жилого  чи нежилого  у  жилому  будинку  приміщення  вирішується  у  судовому порядку.
Відповідно до пункту 3 ДБН В.3.2-15-2005 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» передбачено, що реконструкція житлового будинку - це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.
Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої  статті 376 Цивільного кодексу України  житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
  Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції вважає, що для вирішення спірних правовідносинах необхідна наявність таких фактів як неможливість перебудови об`єкту або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що відповідач фактично відмовляється привести у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил будівництва, здійснену надбудову над горищним приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , яка відповідає ознакам самочинного будівництва.
Крім цього, для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснила вказану надбудову без підтверджуючих документів, що дають право на виконання будівельних робіт в будинку АДРЕСА_1 , зокрема, без належно затвердженого проекту та не виконує вимоги розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 551 «Про демонтаж самочинно здійсненої гр. ОСОБА_1 надбудов та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану», що підтверджується актом ЛКП «Граніт» від 14.05.2019.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачкою до апеляційної скарги подано свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 19.06.1996, з якого вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020, відповідно до ст. 48 КАС України, залучено до участі в розгляді цієї справі, в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Щодо покликання скаржниці, що судом першої інстанції не залучено до розгляду справи у якості співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , то суд апеляційної інстанції вважає, що це не може бути самостійною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки саме по собі не спростовує факту здійснення надбудови над горищним приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , яка відповідає ознакам самочинного будівництва. Крім цього, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, вказані треті особи, співвласники квартири, не скористалися наданими нормами КАС України, своїми процесуальними правами.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач при вирішення питання щодо знесення самочинного будівництва, діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений  Конституцією та законами України, а тому висновок суду першої інстанції про зобов`язання ОСОБА_1 привести планування квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме: демонтувати самочинно здійснену надбудову над горищним приміщенням в будинку АДРЕСА_1 є правомірним.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат за подання апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст.  313, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення   Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.002976 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 17.08.2020.