Справа №588/1908/19 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Щербаченко М. В.	
Номер провадження 33/816/109/20 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Собини П.М., в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Собини П.М. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 03 січня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лучка Тростянецького району Сумської області, громадянин України, працюючий в ДП «Тростянецький лісгосп», одружений, зареєстрований та фактично проживаючий в АДРЕСА_1 , 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 та за ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 03 січня 2020 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та за ст.124 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 
24.10.2019 року о 17 год. 15 хв. на автодорозі Тростянець-Мащанка він керував автомобілем ВАЗ 2121 з державним номером НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження медогляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер ARAM 0414 на місці або в лікарняному закладі КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 24.10.2019 року о 17 год. 15 хв. на автодорозі Тростянець-Мащанка, керуючи автомобілем ВАЗ 2121 з державним номером НОМЕР_1 перед початком виконання маневру обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу ВАЗ 21093 з державним номером НОМЕР_2 , рухаючись попереду подав сигнал повороту ліворуч та допустив зіткнення, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а власникам завдані матеріальні збитки, чим  порушив підпункт «б» пункту 2.3 та підпункт «б» пункту 14.2 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вказані справи відносно ОСОБА_1 постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12.11.2019 року (а.с. 32) об`єднані в одне провадження та з урахуванням ч.2 ст. 36 КУпАП, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні обох адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, на останнього накладено стягнення в межах санкції за найбільш серйозне правопорушення, а саме за ч.1 ст. 130 КУпАП. 

В поданій апеляційній скарзі захисник Собина П.М. просив постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області, скасувати, постановити нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 просив закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених  ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.
Захисник стверджував, що вказана постанова суду винесена з грубими процесуальними порушеннями, оскільки ґрунтується виключно на показах свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказані особи зацікавлені у результатах вирішення справи, оскільки останній з них ОСОБА_4 є братом ОСОБА_2 – одного з учасників ДТП, а інші - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були в шоковому стані після ДТП і не могли бачити, хто саме керував автомобілем марки ВАЗ 2121 з державним номером НОМЕР_1 . 
Свідок ОСОБА_4 вказував, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці ДТП та відмовився від огляду в медичному закладі. Між тим, свідок ОСОБА_3 , в суді вказав, що йому нічого не відомо з приводу пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд не надав оцінки тому, що свідок підкреслив, що не заперечує факту свого перебування на місці ДТП та вказував, що поліція оформляла якісь документи. З огляду на викладене, свідок ОСОБА_3 прямо вказав в суді, що не чув про пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Також, суд не надав оцінки тому, що на місце ДТП виїздила карета швидкої допомоги, а тому, в якості свідків могли бути залучені і інші особи, зокрема водій швидкої та фельдшер. Також, суд не надав оцінки тому, що складання протоколів відносно ОСОБА_1 відбувалося без відео фіксації зі сторони поліції і безпідставно суд відхилив клопотання сторони захисту про виклик до суду в якості свідка  водія автомобіля марки «Ока», на ім`я ОСОБА_5 , яка була безпосереднім очевидцем подій, як відмовив стороні захисту і в призначенні судової авто технічної експертизи для визначення винної в ДТП особи. Не дав суд оцінки і схемі ДТП, яка на переконання захисника, не відповідає дійсності, так як на ній не зазначений автомобіль, який рухався за автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та здійснив екстрену зупинку під час зіткнення автомобілів ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_2 та ВАЗ 2121 з державним номером НОМЕР_1 , а також на схемі не вказано місце знаходження автомобіля «Ока» після ДТП. 

В судове засідання, призначене на 15.07.2020 року о 08.00 год. будучи належним чином повідомленими про його дату, час і місце, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про вручення поштових повідомлень, ОСОБА_1 та захисник Собина П.М. не з`явились, письмових клопотань про відкладення слухання справи на іншу дату не подали, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе закінчити апеляційний розгляд справи відносно ОСОБА_1 без його участі та участі його захисника Собини П.М. 

Тому, заслухавши в ході неодноразових судових засідань в суді аеляційної інстанції пояснення  особи, відносно якої складено протоколи про адміністративне правопорушення – ОСОБА_1 так і його захисника Собини П.М., на підтримку апеляційної скарги, заслухавши пояснення свідків, які були повторно допитаня апеляційним судом, та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та дослідивши доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов наступних висновків. 

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови суду першої інстанції в діях ОСОБА_1 встановлений склад двох адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ч. 130 КУпАП, оскільки він 24.10.2019 року о 17 год. 15 хв. на автодорозі Тростянець-Мащанка керуючи автомобілем марки ВАЗ 2121 з державним номером НОМЕР_1 перед початком виконання маневру обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу ВАЗ 21093 з державним номером НОМЕР_2 , рухаючись попереду подав сигнал повороту ліворуч та допустив з ним зіткнення, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а власникам завдані матеріальні збитки, чим ОСОБА_1 порушив підпункт «б» пункту 2.3 та підпункт «б» пункту 14.2 ПДР України. 
Крім цього, за вказаних обставин, у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), однак від проходження медогляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер ARAM 0414 на місці або в лікарняному закладі КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради він відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Відповідно до наданих ОСОБА_1 суду першої інстанції пояснень останній свою вину не визнав, обставини, викладені у протоколах заперечив, посилаючись на те, що не керував автомобілем ВАЗ 2121, на місце пригоди підійшов після зіткнення автомобілів, пішки йшов до с.Лучка з м.Тростянця. Стверджував, що протокол працівники поліції склали саме на нього, оскільки треба було знайти когось, хто буде відповідати за наслідки пригоди і відшкодовувати шкоду.
В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 теж свою вину не визнав, та пояснив, що за кермом автомобіля ВАЗ 2121 не перебував, був у ньому в якості пасажира. На запитання суду хто ж саме був за кермом, ОСОБА_1 відповів, що  автомобілем керувала тоді його жінка. 

По при надані ОСОБА_1 пояснення, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчинених адміністративних правопорушень та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні підпункту «б» пункту 2.3 та підпункт «б» пункту 14.2, а також пункту 2.5 ПДР України, що є складами адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
За частиною 1 статті 130 КУпАП до адміністративної відповідальності, зокрема, може бути притягнута особа, яка керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єктами відповідальності за вказаними статтями КУпАП є учасники дорожнього руху, а саме, особи, які керували транспортними засобами.

Як вбачається з матеріалів справи, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, складеної 24.10.2019 року та долучених до справи за клопотанням сторони захисту фотокарток (а.с.3, 43-47) судом першої інстанції було встановлено, що місцем, де сталась подія, є ділянка автодороги м. Тростянець с. Мащанка в місці з`їзду з указаної автомобільної дорогу з покриттям на польову дорогу до с. ОСОБА_6 . Зіткнення автомобілів відбулось на зустрічній смузі руху по відношенню до напрямку руху автомобілів ВАЗ 2121 з державним номером НОМЕР_1 , та ВАЗ 21093 з державним номером НОМЕР_2 , які до зіткнення рухались у попутному напрямку. Встановлене учасниками справи не оспорювалось як в ході розгляду справи судом першої інстанції так і в ході апеляційного її перегляду.  
Вказану схему ДТП суд першої інстанції обґрунтовано визнав належним і допустимим доказом, оскільки вона складена за установленою формою, містить дані про ділянку дороги, на якій сталась пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; дані про розташування транспортних засобів, причетних до пригоди, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів. Крім того, в заповненій таблиці дорожніх умов, зазначено назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотньому боці відображено дані про модель транспортних засобів, причетних до пригоди, їх власників, виявлені видимі механічні пошкодження та дані про страхування. Заперечень щодо змісту схеми дорожньо - транспортної пригоди від 24.10.2019 року учасники справи не висловлювали. 
Твердження апелянта про недійсність вказаної схеми ДТП, через те, що на ній не зазначено автомобіль «Ока», зокрема не вказано місце знаходження автомобіля «Ока» після ДТП, апеляційний суд не може визнати обґрунтованими, оскільки дана обставина не спростовує того факту, що ОСОБА_1 діяв в порушення підпункту «б» п. 2.3 та підпункту «б» п. 14.2 ПДР України.

Також, факт керування ОСОБА_1   24.10.2019 року о 17 год. 15 хв. на автодорозі Тростянець-Мащанка автомобілем ВАЗ 2121 з державним номером НОМЕР_1 та порушення ним ПДР України за встановлених судом обставин підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії БД № 388175, 388176 від 24.10.2019 року, які за своїм змістом відповідають вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликають, містять час, місце керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та інші обов`язкові ознаки складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст.124 КУпАП (а.с.2, 15).
Твердження апелянта про неналежність вказаних протоколів як доказів, через те, що їх складання відбувалося без відеофіксації зі сторони поліції, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказана обставина не спростовує їх достовірність. Більше того, апелянт не вказує, як саме відсутність відеофіксації вплинуло на правильність складених протоколів та що саме недостовірного в них зазначено. 
Також, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, на задоволення клопотання захисника Собини П.М., було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_2 , які той надав суду першої інстанції, останній вказував, що 24.10.2019 року їхав на автомобілі ВАЗ 21093, і підвозив ОСОБА_7 додому до с. ОСОБА_6 . Рухався при цьому на автодорозі, що веде з м.Тростянця до села Мащанка, розмітка на дорозі відсутня, має по одній полосі у кожному напрямку руху. По дорозі до указаного села бачив, як біля цвинтаря стояв автомобіль належний ОСОБА_1 , останній був також біля автомобіля з дружиною, їх свідок об`їхав. Рухаючись далі, почав спускатись вниз до першого повороту ліворуч на ґрунтову дорогу до с.Лучка. За автомобілем, яким керував ОСОБА_2 рухався автомобіль «Ока», яким керувала дівчина на ім`я ОСОБА_5 . ОСОБА_2 вказав, що за 40 метрів до місця повороту ліворуч на ґрунтову (польову) дорогу, що представляє собою крутий з`їзд до с. ОСОБА_6 , подав сигнал повороту, увімкнувши покажчик повороту. У дзеркало заднього виду свідок побачив, як автомобіль «Ока», що рухався позаду, почав зміщуватись праворуч, а автомобіль, яким керував він – ОСОБА_2 почав зміщуватись ліворуч, наближаючись до повороту. Перед поворотом ліворуч він – ОСОБА_2 не бачив автомобіль «Нива» на зустрічній смузі, його там не було, при цьому перевіряв це, дивлячись у дзеркало, тому почав повертати. І саме у момент повороту ліворуч на зустрічній смузі руху, коли вже автомобіль, яким він – ОСОБА_2 керував був у положенні перпендикулярно основній дорозі, по якій рухався, перед початком спуску по з`їзду на ґрунтову дорогу, автомобіль «Нива» вискочив з-за автомобіля «Ока» і нісся по зустрічній смузі і вдарив у задні ліві двері та заднє ліве крило автомобіля, яким він – ОСОБА_2 керував. 
У процесі повороту і до зіткнення працював покажчик повороту ліворуч, також були увімкнені фари у режимі ближнього світла, також працювали стоп-сигнали, оскільки свідок гальмував, наближаючись до повороту. ОСОБА_2 при цьому стверджував, що в автомобілі «Нива» фари у режимі ближнього світла не були увімкнені. У результаті зіткнення свідок отримав травму голови, вийшов з автомобіля через передні пасажирські двері слідом за пасажиром ОСОБА_8 , оскільки двері водія заклинило, бачив, що дівчина з автомобіля «Ока» також зупинилась. Після зіткнення з автомобіля «Нива» вийшов ОСОБА_1 , який був за кермом, також вийшла його дружина. ОСОБА_2 стверджував, що завчасно подав сигнал пороту ліворуч, що може підтвердити його пасажир ОСОБА_9 , який сидів на передньому пасажирському сидінні. Крім того, коли приїхали працівники поліції на місце події і ОСОБА_1 намагався їм доводити, що поворот не був увімкнений в автомобілі, яким він – ОСОБА_2 керував, дружина ОСОБА_1 при свідках казала йому, що поворот був увімкнений і, що куди він дивився при цьому. 
Також ОСОБА_2 суду вказував, що після увімкнення повороту ліворуч одночасно почав гальмувати, щоб зменшити швидкість, оскільки знав, що крутий спуск на польову дорогу ліворуч. Точно на якій відстані до повороту почав повертати ліворуч ОСОБА_2 вказував, що не може, припустив, що за 10 м, швидкість при цьому була вже невелика приблизно 10 км/год.

В суді апеляційної інстанції, в ході повторного допиту ОСОБА_2 – 22.02.2020 року, останній надав пояснення, які узгоджують з тим, що він надав в суді першої інстанції. На додаткове запитання суду хто ж саме керував автомобілем ВАЗ 2121, той відповів, що ОСОБА_1 від якого було чути запах алкоголю. На запитання сторони захисту, чи дійсно він бачив ОСОБА_1 за кермом, свідок ОСОБА_2 відповів ствердно, що ОСОБА_1 дійсно був за кермом авто марки ВАЗ 2121. Щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння, то вказував, що аналіз на визначення такого стану здав в закладі охорони здоров`я. 

З пояснень іншого свідка ОСОБА_3 , судом першої інстанції було встановлено, що він перебуває у товариських відносинах з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 - вони разом працювали. Також, ОСОБА_3 вказував, що їхав в автомобілі як пасажир разом з ОСОБА_2 з міста Тростянець до с.Лучка, з яким вони потрапили в аварію. Автомобіль «Нива», з яким відбулось зіткнення, ОСОБА_3 побачив після того як вийшов після зіткнення з автомобіля. До повороту близько за 40 метрів водій ОСОБА_2 увімкнув поворот ліворуч, рухався в цей час зі швидкістю 40 км/год з увімкненим ближнім світлом, він дивився перед початком повороту у дзеркало, на зустрічній смузі автомобілів не було, лише коли ОСОБА_2 виїхав на зустрічну смугу, повертаючи ліворуч, будучи уже в повороті він побачив автомобіль «Нива». До цього вони бачили автомобіль «Нива» по дорозі, коли цей автомобіль стояв посеред дороги вище цвинтаря, біля нього стояв ОСОБА_10 та його дружина. Перед самим зіткненням ОСОБА_2 навпроти повороту на с.Лучка побачив, що на них їде автомобіль «Нива», він встиг сказати: « ОСОБА_11 не бачить куди він їде?». ОСОБА_3 повідомив суду, що після цих слів ОСОБА_2 він навіть не встиг повернути голову як відбулось зіткнення, удар прийшовся у задню ліву частину автомобіля ВАЗ 21093. На місце пригоди приїхав брат ОСОБА_12 – ОСОБА_13 , потім швидка допомога і через 10-15 хвилин працівники поліції. ОСОБА_3 вказав, що не бачив хто був за кермом «Ниви». Після зіткнення і до приїзду брата ОСОБА_2 , швидкої та поліції, на місці події були крім свідка – ОСОБА_2 , ОСОБА_14 та його дружина, а також ОСОБА_5 , яка керувала автомобілем «Ока». Також, ОСОБА_3 повідомив суду, що коли він вийшов з автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , у «Ниві» нікого не було, припускає, що ОСОБА_1 з дружиною після зіткнення вийшли з автомобіля «Нива».

В апеляційному суді, також 19.06.2020 року повторно був допитаний за клопотанням захисника, свідок ОСОБА_3 , який між іншого, на запитання суду чи підписував він надані ним в день події письмові пояснення, вказав, що підписував. На запитання хто був водієм автомобіля ВАЗ 2121 вказав, що не пам`ятає, як не пам`ятає і того, стільки людей було у вказаному автомобілі. На запитання суду в якому стані був ОСОБА_1 в день події, свідок відповів, що в нормальному. На інше запитання, чому в письмових поясненнях було вказано, що від ОСОБА_1 був запах алкоголю і була нестійка хода, свідок пояснити не зміг. Конкретних відповідей на інші питання суду свідок ОСОБА_3 теж не надав. З огляду на викладене, а також з урахуванням значного проміжку часу з події ДТП - 24.10.2019 року по дату апеляційного перегляду справи – 15.07.2020 року,  апеляційний суд, бере до уваги первинно надані ОСОБА_3 пояснення.  

Дослідивши пояснення вказаних свідків, а також повторно вислухавши їх в ході апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду про те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є належними доказами факту керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 2121. Пояснення вказаних осіб є логічні, послідовні та повністю узгоджуються як між собою та із протоколом серії БД 388176 від 24.10.2019 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 24.10.2019 року та фотокартками з місця пригоди.
Також, апеляційний суд погоджується і з тим, що пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що у момент пригоди не він сидів за кермом автомобіля. Обидва свідки підтвердили, що за не значний час до зіткнення бачили автомобіль «Нива» біля цвинтаря, поряд з яким був ОСОБА_1 з дружиною, потім одразу після зіткнення на місці біля автомобіля ВАЗ 2121 з знову були ОСОБА_1   із дружиною, що спростовує пояснення останнього про те, що він йшов пішки сам і вийшов у місці пригоди. Будь-яких переконливих пояснень про те хто був за кермом автомобіля ВАЗ 2121, яким чином він спочатку був поряд з цим автомобілем біля цвинтаря, а потім у місці зіткнення поряд з цим же автомобілем ОСОБА_1 в суді першої інстанції не пояснив. Більше того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вже свою версію змінив та, як вказувалося вище, зазначив, що в автомобілі марки ВАЗ 2121 він був пасажиром, а за кермом була його жінка.  
З огляду на викладене, апеляційний суд, до пояснень ОСОБА_1 , як і суд першої інстанції, відноситься критично, оскільки вони нелогічні у контексті встановлених обставин і спростовуються наведеними вище поясненнями свідків.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є належними доказами обставин, що складають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема   доказами механізму пригоди та утворення механічних пошкоджень транспортних засобів. Вказані особи підтвердили, що автомобіль ВАЗ 2121 рухався позаду автомобіля ВАЗ 21093 у попутному напрямку. Водій ОСОБА_2 близько за 40 м до повороту ліворуч для з`їзду на польову ґрунтову дорогу, що прилягав ліворуч, увімкнув покажчик повороту ліворуч, почав гальмувати, що відображали стоп-сигнали. Вказані свідки підтвердили, що на момент подання ОСОБА_2 сигналу про намір повороту ліворуч на зустрічній смузі автомобіля, яким керував ОСОБА_1 не було. Свідки також підтвердили, що зіткнення відбулось в момент, коли автомобіль, яким керував ОСОБА_2 перебував на зустрічній смузі у положенні перпендикулярно автодорозі Тростянець-Мащанка. Також показаннями вказаних свідків та даними схеми дорожньо-транспортної пригоди підтверджується факт спричинення транспортному засобу ВАЗ 21093 механічних пошкоджень, які локалізувались у задній лівій частині автомобіля.

Відповідно до підпункту «б» п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з підпунктом «б» п. 14.2 ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Дослідивши матеріали справи в своїй сукупності апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку, водій ОСОБА_1 під час керування автомобілем не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком обгону, який є найбільш небезпечним маневром, не переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, а тому судом правильно встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимоги підпункту «б» п. 2.3 та підпункту «б» п. 14.2 ПДР України, і такі порушення перебувають у причинному зв`язку з наслідками, що настали у вигляді механічних пошкоджень автомобіля ВАЗ 21093 під керуванням ОСОБА_2 , а тому, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ряд зауважень сторони захисту, зокрема про те, що інший учасник дорожнього руху - водій ОСОБА_2 порушував ПДР України та його не можна було залучати в якості свідка, виступали предметом дослідження суду першої інстанції, з приводу чого їм була надана повна та обґрунтована оцінка з якою, за встановлених обставин погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Щодо допиту в якості свідка водія автомобіля марки «Ока», на ім`я ОСОБА_5 , який на переконання захисника, суд першої інстанції безпідставно не здійснив, то вказану обставину апеляційний суд не може визнати безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки на повноту встановлених судом обставин, в цілому, вони не впливають. 
Щодо призначення у справі судової авто-технічної експертизи, на відсутність проведення якої скаржився захисник, то як вказувалося в попередньо винесеній апеляційним судом в даній справі постанови від 19.06.2020 року, її призначення в даному випадку не є актуальним, оскільки по-перше ОСОБА_1 заперечував факт керування ним авто, а по-друге, фактичні дані можливо було встановити з наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення.  
Інших доводів, які б виступили підставами для скасування постанови суду першої інстанції, в частині вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційним судом не встановлено. 

Щодо іншого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого ОСОБА_1 судом першої інстанції теж було визнано винним, то апеляційний суд встанови наступне. 
Як вказувалося вище факт керування ОСОБА_1 24.10.2019 року о 17 год. 15 хв. на автодорозі Тростянець-Мащанка автомобілем ВАЗ 2121 з державним номером НОМЕР_1 підтверджується показаннями допитаних свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким суд першої інстанції надав оцінку та обґрунтовано визнав їх належними доказами, які спростовують пояснення ОСОБА_1 щодо цієї обставини.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, факт його відмови пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 388175 від 24.10.2019 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить час, місце керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ознаки сп`яніння та інші обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Як вбачається з матеріалів справи, допитаний судом першої інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що ОСОБА_1 мав ознаки сп`яніння, хитався, був запах алкоголю, у зв`язку з чим працівники поліції йому запропонували на місці пройти огляд на стан сп`яніння, але він відмовився. Точно порядок огляду не пам`ятає, пам`ятає, що пропонували продути прилад, інші деталі не може згадати через отриману травму.
Відповідно до протоколу серії БД № 388175 від 24.10.2019 року для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння були залучені як свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підписи яких містяться у зазначеному протоколі.
Також, судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_3 який суду вказував, що йому нічого невідомо з приводу пропозиції ОСОБА_1   пройти огляд на стан сп`яніння. Пояснення причин такої позиції з приводу цього та наявних у матеріалах справи підписаних ним пояснень і протоколу вказаний свідок суду першої інстанції не надав, як не надав і апеляційному суду конкретної відповіді з приводу цього питання, проте не заперечив перебування на місці пригоди у присутності поліцейських, які оформлювали відповідні матеріали.
Інший, допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 суду пояснював, що знає ОСОБА_1 , але товариських відносин з ним не має, крім того, є рідним братом ОСОБА_2 . Також вказував, що йому зателефонував брат, сказав, що потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, після чого він викликав працівників поліції та швидку допомогу.
Також свідок ОСОБА_4 стверджував,  що ОСОБА_1 був у стані сп`яніння, невпевнено стояв на ногах, погрожував. У його присутності працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а також у лікарні, але він відмовлявся, зазначав, що не водій, а пішохід. Поліцейські пропонували ОСОБА_1 проїхати в лікарню, щоб здати аналізи, біоматеріал, але він також відмовився, а ОСОБА_4   їх здав. Потім всі прибули до відділення поліції, оскільки на місці зупинки, де все заміряли, стало темно, де у кабінеті на першому поверсі ще раз ОСОБА_1 пропонували пройти медичний огляд, але він також відмовився. Також, свідок зазначив, що працівники поліції залучали його як свідка, він підписував два протоколи. Іншим свідком працівники поліції залучили ОСОБА_15 , його прізвища не пам`ятає, цей чоловік їхав пасажиром з братом у ВАЗ 2109. 
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що пояснення вказаного свідка є належним доказом вини ОСОБА_1 , зокрема у відмові пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння , оскільки вони логічні, послідовні і узгоджуються з дослідженими матеріалами справи.
Крім того, ОСОБА_4 підтвердив, що одночасно з ним свідком, у присутності якого поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння залучався пасажир автомобіля ВАЗ 21093 на ім`я ОСОБА_15 , який був присутній як на місці зупинки, так і у приміщенні Тростянецького відділення поліції, де ОСОБА_1 повторно пропонував поліцейський пройти відповідний огляд, на що він повторно відмовився.
З огляду на встановлене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що пояснення ОСОБА_4 у сукупності з поясненнями ОСОБА_2 підтверджують вимогу поліцейського адресовану ОСОБА_1 пройти у присутності двох свідків огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також у закладі охорони здоров`я, а також факт відмови останнього.
Також, як встановлено з матеріалів справи суд першої інстанції надавав оцінку доводам захисника щодо зацікавленості свідків у вирішенні справи та правильно дійшов висновку про їх безпідставність.
Щодо доводів захисника, на які він посилається як на підставу для скасування судового рішення, зокрема на пояснення свідка ОСОБА_3 , який не чув про пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає недостатніми для задоволення вимог апелянта, оскільки інші матеріали справи вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення доводять. Крім цього, такі ж доводи захисника також були оцінені судом першої інстанції, однак обґрунтовано не знайшли свого підтвердження. 
З огляду на викладене, по при доводи ОСОБА_1 та його захисника Собини П.М. апеляційний суд погоджується з висновками судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги захисника Собини П.М. в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Тростянецького районного суду Сумської області від 03 січня 2020 року та закриття провадження по справі, як того просив апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 03 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та за ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік – залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Собини П.М. на цю постанову – без задоволення.  

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.