Провадження № 33/4820/242/20 
Справа № 686/33046/19 Головуючий в 1-й інстанції Данькова С. О. 
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач Бережний С. Д. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року
                        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                         мешканця  АДРЕСА_1 ,                         не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу 20400грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
За постановою судді,  ОСОБА_1 який повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, 02 грудня 2019 року, о 09 год. 40 хв., по вул. Молодіжна, 17, м. Хмельницького, керував  автомобілем "Chrysler PT Cruiser", державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, тремтіння пальців рук, нестійка хода та нечітка мова), та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Вказує, що не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Вважає, що зазначене в протоколі не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наданим патрульними до справи відеозаписом, з якого вбачається, що не було порушення мови, координації рухів, тремтіння пальців рук, нестійкої ходи, нечіткої мови. Зазначає, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Поліцейський у встановленому порядку не направляв в заклад охорони здоров`я та направлення не виписував.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримував подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. 
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 04 лютого 2020 року. Відомості про вручення копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтом строку оскарження постанови суду щодо нього, в зв`язку з чим ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 02 грудня 2019 року був складений поліцейським роти №3 БУПП в Хмельницькій області ДПП, того ж дня, о 09 год. 40 хв. в м. Хмельницькому вул. Молодіжна, 17, м. Хмельницького,  ОСОБА_1 керував  автомобілем "Chrysler PT Cruiser", державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, тремтіння пальців рук, нестійка хода та нечітка мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП. Вказаний протокол підписаний апелянтом без будь-яких зауважень та заперечень, лише зазначив, що пояснення надасть в суді (а.с.1).
В апеляційній скарзі апелянтом не оспорюється факт керування транспортним засобом в день та час, який зазначений у протоколі.
За змістом п.п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, які були зазначені поліцейськими в складених документах. 
Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що ОСОБА_1   відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, що не суперечить диспозиції ч.2 ст.130 КУпАП, згідно якої за цією нормою настає відповідальність в разі, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Доводи апелянта, що в провадженні відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, не можуть бути враховані, зважаючи, що щодо ОСОБА_1 складався протокол за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування в стані наркотичного сп`яніння.
Доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутнє направлення поліцейського на огляд, не можуть бути враховані як підстави для скасування постанови суду з цих підстав, оскільки в разі згоди на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі направлення поліцейського на огляд мало б залишатись в медичному закладі.
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. 
Даними запису відеофіксування вчиненого правопорушення зафіксовано, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. В подальшому поліцейські запропонували ОСОБА_1 відповідно до встановленого законом порядку пройти огляд в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, від якого він відмовилася в присутності двох свідків.
Суд першої інстанції дослідивши всі матеріали справи, надав оцінку всім доказам та дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у тому, що він за викладених у постанові обставин, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП, а невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не вказує, що судом постановлено рішення без дотримання вимог законодавства.
В суду першої інстанції були відсутні підстави для виклику та допиту свідків, позаяк їх присутність, під час такої відмови, чітко зафіксована на відеозаписі. Не встановлено таких підстав і апеляційним судом.
Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність апелянта, без належного повідомлення щодо дати його розгляду, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.
Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи видно, що  ОСОБА_1 неодноразово подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи (в зв`язку із можливість скористатися правовою допомогою, перебування на лікуванні), які суд першої інстанції брав до уваги та переносив розгляд справи. Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується апеляційний суд, проте що ОСОБА_1 безпідставно умисно затягує розгляд справи, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Судом було розцінено вищевказані дії ОСОБА_1 як явне небажання бути присутнім у судовому засіданні, а також як намагання затягнути розгляд справи з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Апеляційний суд зауважує, що під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 також не скористався правом на правову допомогу. 
Доводи апелянта в апеляційній скарзі, що суд розглянув справу у його відсутність, чим позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом. Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. 
Відтак, за таких обставин, в випадку нез`явлення особи, що притягується до відповідальності, що була повідомлена про слухання справи, однак не побажала взяти участь в цьому судовому засіданні, в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо  ОСОБА_1  відсутні.
Обґрунтованих підстав вважати, що в даному провадженні не було доведено вини апелянта в апеляційного суду немає, як і підстав для висновку про відсутність в справі належних та допустимих доказів та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними відеозапису, пояснення свідків.
При розгляді справи щодо  ОСОБА_1  порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.
Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 20400грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення нею нових правопорушень.
Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду С.Д. Бережний