ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 р. 	Справа № 440/4213/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. 

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, повний текст складено 15.01.20 року по справі № 440/4213/19
за позовом      ОСОБА_1  
до      Головного  управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                      
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ,  позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд про визнання незаконними дій щодо обмеження розміру пенсії та виплат і зобов`язання відповідача виплатити нараховану йому пенсію з 01.03.2017 р. без обмеження її максимальним розміром з урахуванням вже виплачених сум. 
В обґрунтування вимог посилається на те, що дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії є протиправними, оскільки таке обмеження максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи". 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії з обмеженням максимального розміру пенсії до виплати, починаючи з 01.03.2017.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) здійснити виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження її максимального розміру, визначеного частиною 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.03.2017.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 р. по справі №440/4213/19 та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Просило розгляд справи здійснювати без участі представника управління. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Так, зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме здійснено неправильне тлумачення закону чи його застосування.  Зазначає, що аналіз норм ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-УІ від 08 липня 2011 року , пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону, не стосуються  пенсій, розмір яких перевищив максимальний розмір після призначення та перерахунку пенсії, а запроваджують обмеження щодо пенсій, які на момент їх призначення перевищують максимальний розмір пенсії, встановивши, що до моменту, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без індексації, підвищень, доплат та інших перерахунків. Посилається на те, що  пенсія позивача до набрання чинності цим Законом №1668 (тобто станом на 01.01.2016 року) не перевищувала максимальний розмір пенсії  та перевищила визначений законом максимальний розмір пенсії лише після її перерахунку, а саме з 01.01.2017 року, а тому  норма пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" на позивача не поширюється. Посилається на правову позицію  Верховного Суду, викладену у постановах від 15 серпня 2018 року у справі № 161/281/17, від 15 серпня 2018 року у справі № 161/9572/17, а також у постановах від 22 травня 2018 року у справі                            №205/8204/16-а та від 31 січня 2019 року у справі  №285/933/16-а. Посилається на  правову  позицію,  Конституційного Суду України, викладену в рішеннях,  відповідно до якої розміри соціальних виплат можуть змінюватися законодавцем залежно від соціально-економічних можливостей держави, проте законодавець не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб та не дозволяють забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві, зокрема, встановлювати розмір соціальних виплат, нижчий від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, зазначає, що аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №361/4922/17 та від 29 жовтня 2018 року у справі №243/2495/16-а. Отже, вважає, що відсутні  підстави  для визнання протиправними дій відповідача щодо застосування до розміру пенсії позивача встановленого законом максимального розміру та зобов`язання провести нарахування та виплату пенсії за вислугу років без обмеження максимальним розміром.
18.06.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало клопотання до суду апеляційної інстанції, в якому просило розгляд даної справи здійснювати без участі представника управління. 
17.07.2020  року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулося з клопотанням, в якому посилаючись на приписи п.5 ч.1 ст.328 КАС України, з огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 14 травня 2020 року, просило закрити провадження у справі та повернути Головному управлінню  Пенсійного фонду України в Полтавській області сплачену суму судового збору у розмірі 1152, 60 грн. на наступні               реквізити: отримувач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області; код отримувача (ЄДРПОУ): 13967927; Банк:Філія - Полтавське обласне управління АТ "Ощадбанк"; Код банку (МФО): 331467; номер рахунку: НОМЕР_3), додавши копію свідоцтва про смерть   НОМЕР_2 від 14 травня 2020 року та копію платіжного доручення №1315 від 16 квітня 2020 року. 
З огляду на приписи п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи по справі продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження по даній справі підлягає закриттю з огляду на наступне. 
Згідно листа Кременчуцького міського  відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 25.06.2020 №940/16.13-04-29, який надійшов до суду апеляційної інстанції 07.07.2020 повідомлено, що в архіві відділу знаходиться актовий запис №1204 від 14 травня 2020 року про смерть позивача. 
          Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
          Разом із тим, у відповідності до ч.2 ст.319 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
          Спірні правовідносини у справі, що розглядаються, не допускають правонаступництва, оскільки не пов`язані з правами та обов`язками, які належали за життя позивачу та можуть бути успадковані його спадкоємцями.
Оцінюючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за вислугу років, призначену довічно згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно з довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, копія якої наявна у матеріалах справи, виплата пенсії ОСОБА_1 обмежувалась максимальним розміром 10740,00 грн.. з 01.03.2017, 13730,00 - з 01.03.2018, 14350,00 грн.. - з 01.07.2018, 14970,00 грн.. - з 01.12.2018, 15640,00 грн.. - з 01.07.2019 (а.с.14). 
Вважаючи дії відповідача щодо виплати пенсії в обмеженому розмірі протиправними, позивач звернувся до суду з даним  позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позивачем вимог. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
З огляду на спірні правовідносини, які виникли по даній справі, колегія суддів зауважує, що між сторонами по даній справі немає спору щодо підстав та дати здійснення перерахунку пенсії позивача. Також немає спору щодо розміру пенсії, визначеного внаслідок перерахунку.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу правомірності дій відповідача щодо обмеження максимальним розміром  перерахованої позивачу пенсії з 01.03.2017 р., яка була призначена до 01.01.2016 р. та станом на цю дату не перевищувала 10 740 грн.
Статтею 46 Конституції України     передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За змістом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положеннями ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.01.1991 р. встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 р., пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Згідно з п. 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 р. №418, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 р. №713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Отже, законодавством, передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення, середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.
Колегія суддів зазначає, що ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011 (далі по тексту- Закон № 3668-VI) встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Тимчасово, по 31.12.2017 р., максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом,                 не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону № 1058-IV та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання). Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Наведені норми кореспондуються з положеннями ч.3 ст.85 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вони не звужують зміст вже набутих прав пенсіонерів, розмір призначеної пенсії яких більший зазначеного максимального розміру. Водночас запроваджують обмеження щодо розміру призначених та перерахованих пенсій, зокрема, відповідно до законів № 1788-ХІІ.
Отже, вказана норма Закону №3668-VI стосується виплат пенсії, призначеної до 01.10.2011 р., та розмір якої перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.
Таким чином, вказана норма жодним чином не встановлює скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом № 3668-VI, у тому числі і не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 205/8204/16-а та від 31.01.2019 у справі                           №285/933/16-а.
Крім того, у постанові від 24.06.2020 року по справі №580/234/19 Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вказав, що тлумачення пункту 2   Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI    в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Суд не знаходить у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.
При цьому, норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).
Норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Колегія суддів зауважує, що виплата пенсії позивача обмежувалась максимальним розміром      10740,00 грн.  з 01.03.2017,  13730,00 грн. - з 01.03.2018, 14350,00 грн.  - з 01.07.2018, 14970,00 грн.  - з 01.12.2018, 15640,00 грн.  - з 01.07.2019. 
Тобто, матеріалами справи підтверджується, що починаючи з 01 березня 2017 року внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний.
Оскільки на момент набрання чинності Законом №3668-VI (01.10.2011) пенсія позивача                               не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, то колегія суддів приходить до висновку, що на позивача не поширюються норми п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI.
Отже, колегія суддів вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для висновку щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  щодо виплати позивачу пенсії з обмеженням максимального розміру пенсії до виплати, починаючи з 01.03.2017.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову. 
Врахуванню, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, в межах даної справи підлягають правові висновки Верховного Суду викладені в постановах по наведеним вище справам. 
У відповідності до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи
З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, те, що судом першої інстанції не було ухвалено законне і обґрунтоване рішення, колегія суддів на підставі ч.1 ст.319 КАС України, враховуючи наявність підстави, визначеної п.5 ч.1 ст.238 КАС України (смерть  фізичної особи, яка була однією із сторін у справі і  спірні правовідносини не допускають правонаступництва), вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження у справі. 
Щодо заявленого клопотання скаржника про повернення Головному управлінню  Пенсійного фонду України в Полтавській області сплачену суму судового збору у розмірі 1152, 60 грн. на зазначені ним реквізити, колегія суддів зазначає наступне. 
Приписами ч.2 ст.238 КАС України визначено, що в разі закриття провадження суд, зокрема вирішує питання про повернення судового збору з бюджету. 
          Закон України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
          Пунктом 5 ч.1 ст.7 вищевказаного Закону визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
          Колегія суддів зауважує, що відповідачем за подання  апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1 152,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1315 від "16" квітня 2020 року (а.с. 77), оригінал якого  знаходиться в матеріалах даної справи,  а зарахування вказаної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України відповідною випискою (а.с.79). 
Таким чином, з огляду на те, що провадження по даній справі підлягає закриттю, і відповідачем заявлено відповідне клопотання до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 238, 311, 315, 317, 319, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  - задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі                  №440/4213/19 - скасувати. 
Провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії закрити.
Повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області сплачену суму судового збору у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп. на наступні реквізити: Отримувач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області; Код отримувача (ЄДРПОУ): 13967927; Банк: Філія - Полтавське обласне управління АТ "Ощадбанк"; Код банку (МФО): 331467; Номер рахунку: НОМЕР_3. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош