КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
     Справа № 759/3626/20                                      Головуючий у 1 інстанції: Шум Л.М. 
Провадження № 22-ц/824/95012020                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 липня 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
в с т а н о в и в:
 
В лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 25 листопада 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді кредитного ліміту 30 500 грн. на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував зобов`язання, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з нього заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку станом на 09 січня 2020 року   становить 67 933,13 грн., з яких:  0,00 грн. - тіло кредиту; 45878,35 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7447,56 грн. - заборгованість за відсотками, 10896,12 - нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3211,10 грн. - штраф (процентна складова).
 Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року в позові АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
 В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог На думку апелянта, суд помилково відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» за недоведеністю погодження умов кредитування. Зазначає, що відповідач не оспорював факт укладення кредитного договору, отримав кредитну картку та користувався нею, що може бути підтверджено випискою з його рахунку.  
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.  
Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на 09 січня 2020 року   у  ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 67 933,13 грн., з яких:  0,00 грн - тіло кредиту; 45878,35 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7447,56 грн. - заборгованість за відсотками, 10896,12 - нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3211,10 грн. - штраф (процентна складова)
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення  позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».
Суд виходив з того, що позивачем не доведено погодження сторонами умов договору та наявності заборгованості.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 25 листопада 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді кредитного ліміту 30 500 грн. на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом.
На підтвердження своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідачаОСОБА_1 проприєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості та копію паспортаОСОБА_1 .
Разом з тим,  надані АТ «КБ «Приватбанк» документи не підтверджують погодження умов кредитування та факту видачі відповідачу кредиту. 
Як вбачається з матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.     
Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. 
Крім того, на зворотній стороні Анкети-заяви міститься відмітка про отримання зарплатної картки, а не кредитної картки «Універсальна». 
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом  АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт  та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,  не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами  шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Надані АТ «КБ «Приватбанк» документи не підтверджують факту видачі відповідачу кредиту. АТ «КБ «Приватбанк»  не було надано виписки з рахунку відповідача або інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач знімав кошти з кредитної картки або оплачував за допомогою неї товари та послуги.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку для задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача    заборгованості за кредитним договором.  
До апеляційної скарги представником АТ КБ «Приватбанк» долучена виписка з відкритого на ім`я ОСОБА_1   рахунку (а.с. 60-84).
Частинами 2, 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Представник АТ КБ «Приватбанк» не надав докази неможливості  подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від банку.
Звертаючись до суду з позовом,  АТ «КБ «Приватбанк»  подалоо до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку на підставі наданих документів.  
Відтак, долучені до апеляційної скарги представником АТ КБ «Приватбанк» докази не підлягають прийняттю та дослідженню апеляційним судом.
 Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «Приватбанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», залишити без задоволення, а заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 23 липня 2020 року. 

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                Крижанівська Г.В.